VOD (2)
Obsahy(1)
10. a 11. srpna 1996 se sešlo 250 000 mladých fanoušků v Knebworth parku, aby zhlédli Oasis zahrát dvě přelomové show, které utvářely dějiny. Tyto koncerty byly vyprodány během jednoho dne a vstupenky si koupilo přes 2 % Angličanů. Byla to doba, kdy se Velká Británie pomalu vzpamatovávala z období hospodářského propadu. Díky nárůstu sebevědomí v umění a kultuře se toto období pojmenovalo Cool Britannia, a právě raketový vzestup popularity Oasis reflektuje nově nalezenou jistotu a směr. Koncerty v Knebworth obsahují skladby od začátku do konce éry Oasis, včetně hitů „Champagne Supernova“, „Wonderwall“ a „Don't Look Back in Anger“, a staly se tak vrcholem kariéry této kapely a symbolem dané generace. Oasis Knebworth 1996 je příběh tohoto víkendu a speciálního vztahu mezi Oasis a jejich fanoušky. Je vyprávěn z pohledu diváků, kteří koncerty navštívili, přidány jsou rozhovory se členy kapely i organizátory. Režisér Jake Scott zaznamenal vystoupení v celé šíři a nabízí tak exkluzivní, dosud neviděné prvky. Jde tak o vynikající filmovou oslavu jednoho z nejdůležitějších koncertů posledních 25 let. (Aerofilms)
(viac)Videá (2)
Recenzie (21)
Oasis v čase svojej najväčšej slávy. Neočakávajte nejaké zásadné informácie, je to proste iba záznam z dvojdňového koncertu, plno skvelej hudby od nich z čias, keď nahrali ešte len prvé dva /ich objektívne najlepšie/ albumy, plno nostalgických kecov od účastníkov koncertov a obrovské množstvo škaredých angličaniek. Len tak námatkovo: Masterplan, Live Forever, Supersonic, Champagne Supernova a samozrejme Wonderwall a Don’t Look Back in Anger, všetko v plnom znení. Ja som si to užil. ()
Jsem jeden z těch, kdo v neděli 11. srpna 1996 seděli u rozhlasového přijímače, poslouchali přímý přenos koncertu Oasis v Knebworth parku v Českém rozhlase s "komentářem" Miloše Skalky a hbitě převraceli dobíhající kazetu na druhou stranu, aby se při nahrávání ztratilo co nejméně... Tu kazetu dodnes mám. A tento film k ní po 25 letech doplňuje obraz a nostalgický komentář aktérů i diváků, kteří měli to štěstí, že akci viděli naživo. Celý film je vlastně především o nostalgii a nekritickém fanouškovství (ostatně film produkovali sami bratři G. a nechávají vzpomínat především své fanoušky). Samotný koncert (resp. oba koncerty ze soboty i neděle) ukázali pouze fragmentárně. Z předskakujících (hvězdných) kapel obrazem připomenuli pouze Prodigy. Nicméně film jako dokument obstál velmi dobře, protože autenticky připomněl atmosféru té doby, bez přehnaného patosu a s kopcem dobré muziky. Víc jsem nečekal. ()
Legendárna kontroverzná kapela, od ktorej sa mi páči tak každá druhá pesnička, ale treba uznať, že to boli poctiví hudobníci. Štvrť milióna ľudí v Knebworthe je toho dôkazom, hoci na lístky sa prihlásilo až 2 milióny priaznivcov. Pre fanúšikov pohladenie na duši, ale z odstupom nejde o dokonalý dokument. Pár zaujímavostí a väčšina času koncert. ()
Oasis šílenství mě v devadesátkách minulo, ale jako asi každej v naší generaci jsem ve chvílích opilecké mladické nostalgie nad končícím mládím svahilštinou zpíval Wonderwall a Don't look back in anger. Proto jsem rád, že jsem viděl tenhle dokumentární záznam koncertu v Knebworth. Důležitý je slovo dokumentární, protože vám do písniček docela často mluví fanoušci, Noel, Liam a ostatní. Takže pro zarytýho fandu Oasis to může být docela rušivý element a zklamání. Pro mě jako nefanouška to bylo moc fajn, protože díky těmto proslovům to všechno víc šlape a člověk si uvědomí, jak obrovští byli Oasis, když byli na vrcholu. A i když už se po chvíli fanoušci opakují, svým - byla to bomba, bylo to to nejlepší, co jsem kdy zažil, tam se psala historie a podobně - těžko jim to mít za zlé, když to tak prostě je. Oasis jsou koncertně neskuteční, i když tam v podstatě jenom stojí a Liam do toho dělá debila. A když se dokument dotkne mobilů, internetu a doby, která je nenávratně pryč a která byla taková čistší, jednodušší a šťastnější, tak i kdyby to byla pouze iluze nostalgických fotrů a mamin, co museli dospět, je to iluze krásná a je to Oasis. Jediný, co mi maličko nesedělo byly "rekonstrukce" událostí, tedy nascriptované, nově natočené zážitky z vyprávění fanoušků, které byly trochu cheesy. Na druhou stranu byly docela organicky začleněny do dobových záběrů, takže někdy to bylo těžké rozeznat. Jo a nakonec - ty tuny materiálu, které museli tenkrát filmaři natočit, neskutečný. Pět nostalgických zdí s plakáty. ()
Chtělo by to víc muziky a méně keců, takhle je to dokument tak trochu hlavně pro ty, co tam tenkrát, v těch anglických polích, byli osobně. Ale jsou to Oasis (kurva Oasis!), v nejlepší formě, kdy vše, co přišlo poté, už se těm dvěma večerům nemohlo rovnat. Další důkaz o tom, že rockový koncert je to nejlepší místo na Zemi. A když jsem tam ty bastardy z Manchesteru viděl, jak byli mladí a plní (nasraný) energie, říkám si jediné- už se jako Oasis nikdy nevracejte. Ale tenkrát, och kámo, tenkrát to bylo... biblical. ()
Galéria (4)
Zaujímavosti (4)
- O lístky na koncert projevilo zájem 2 a půl milionu lidí, to představuje 4 % populace Velké Británie a dodnes největší zájem v historii země. Oasis by při tomto zájmu mohli vyprodat dalších 18 koncertů o 125 000 návštěvnících. (BoXBe)
- Předskokani na sobotním koncertě: The Bootleg Beatles, The Chemical Brothers, Ocean Colour Scene, Manic Street Preachers a The Prodigy. Předskokani na nedělním koncertě: Kula Shaker, Dreadzone, Cast, The Charlatans, a Manic Street Preachers. (BoXBe)
- Zvuk na koncertě byl zajištěn stejnou společností Britannia Row, která zajišťovala zvuk kapele Pink Floyd v Knebworth Parku v roce 1975. Tehdy to byla jejich první zakázka. (BoXBe)
Reklama