Réžia:
Christopher NolanScenár:
Christopher NolanKamera:
Hoyte van HoytemaHudba:
Ludwig GöranssonHrajú:
Cillian Murphy, Matt Damon, Robert Downey Jr., Emily Blunt, Florence Pugh, Josh Hartnett, Casey Affleck, Rami Malek, Kenneth Branagh, Tom Conti, Benny Safdie (viac)VOD (4)
Obsahy(2)
V čase, keď Druhá svetová vojna ešte vyzerala nerozhodne, sa na diaľku odohrával dramatický súboj medzi Spojenými štátmi a Nemeckom o to, kto prvý zostrojí atómovú bombu a získa tak rozhodujúcu prevahu nad nepriateľom. V Amerike bol tento tajný výskum známy ako Projekt Manhattan a jedným z jeho kľúčových aktérov bol astrofyzik Robert Oppenheimer. Pod obrovským časovým tlakom sa spolu s tímom ďalších vedcov snažil zostrojiť vynález, ktorý mal potenciál zničiť svet. Bez jeho včasného dokončenia by sa ten istý svet nedal zachrániť… (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (1 354)
Osviežujúci mix brilantne napísaných dialógov, vzťahovej surovosti, obludného (a na počudovanie do posledného herca aj trefného a výborného) castingu a tradičných Nolanovských frkov, ktorým keď nešéfuje ZImmer, trošku strácajú onu opulentnosť. Na druhej strane, v záplave toho, čo do nás strieľa Hollywood poslednú dekádu samozrejme poctivý kinozážitok. IMAX až tak pri tejto komornej dráme nedáva zmysel a pozerať Oppenheimera doma na krpatom televízore, zobudíte sa zrejme ráno s čipsami na bruchu. Sadlo mi to viac ako som čakal, ale reči o horrorovom psychologickom opuse roku 2023 prehnané. ()
Nolan opět natočil opulentní, audiovizuální bombu. Musí se nechat, že je to opravdu Pan režisér. Celý film krásné graduje stejně, jako Oppenheimerův výbuch v Los Alamos. Navíc v tomhle hrála snad půlka Hollywoodu. Po hudební stránce je to opět nádhera. Některé scény, jak je u Nolana zvykem, dělá hudba něco víc než jsou. Tří hodinový životopisný snímek, povznesený zase na jinou úroveň. Je hromada krásných a dobrých snímků podle skutečné události, ale jen Nolan to umí vytáhnout zase o level víš. Cillian Murphy je herec, kterého bych přirovnal k brokolici. Myslím to tak, že jsem ho vůbec nemusel a teď mě hodně baví. Nolan je prostě zvíře a já doufám, že si udrží svojí laťku a bude natáčet další pecky. Pokud můžete, zajděte si do IMAXu, ten zvuk a styl, kamera kterou je to natočeno si tam užijete mnohem víc, než v obyčejném kině. Není to nejlepší Nolanův snímek, ale je opravdu precizní a velice povedený. 85% ()
Oppenheimer je příkladem toho, jak může být výborný film zároveň velkým zklamáním...Důvodem nejsou jen očekávání výjimečného zážitku, ale samotný obsah...Fyzika i proces sestrojení atomové bomby slouží totiž pouze jako kulisa pro až úmorné divadlo politického procesu a honu na čarodějnice...Trinity nebyla tak technologicky oslnivá ani emočně devastující, aby obhájila tříhodinový pobyt v kině...Rouhání i upřímnost... ()
Konečně je zpátky ten Nolan, co mi kdysi připravil tak pohlcující zážitek v Prestige. Tříhodinový životopisný film sice zní jako ten nejpitomější nápad, ale právě pro něj se Nolanův styl rychlého střihu, paralelní montáže a hudebního crescenda během dialogů skvěle hodí. Snímek až na pár mírných zpomalení odsýpá celé tři hodiny. V konkrétních momentech pak dokáže silně zatlačit i na psychiku diváka. A to naštěstí nejen pomocí hudby a střihu, ale také stále cyničtějšího vyznění. Dvakrát během filmu se mi udělalo skoro fyzicky špatně. Oppenheimera je možné vnímat nejen jako tragédii jednoho vědce, ale rovnou celé vědy. Byť je Oppie nejen geniální, ale i organizačně schopný, stejně se nevyhnutelně stane něčím nástrojem bez jakéhokoli práva kecat do toho, jak bude jeho objev vlastně použit. A tak se původně matematický problém řetězové reakce, která po odpálení bomby zničí svět, v samém závěru filmu přesouvá do symbolické roviny, kde rezonuje ještě hrůzostrašněji. Silné. Možná až moc. 90% ()
Na základě místních recenzí jsem se předem bála, že půjde o tříhodinovou žvanírnu doprovázenou nepříliš snesitelnou vlezlou hudbou. Naštěstí to tak nebylo. I nějaká ta myšlenka by se tam dala najít. Bylo to vyvážené docela dobře až na jednu věc, a to je délka. V poslední pětině jsem se přistihla, že se mi pozornost ubírá i jinam, takže mi asi uniklo pár souvislostí. Kdyby byl film o půl hodiny kratší, byla bych spokojenější a asi dala 5*. ()
Velice složitě natočený film. Nosná linka se odehrává v uzavřené místnosti (rok 1954) z jednání výboru ohledné odebrání Oppenheimerovi bezpečnostní prověrky (tedy ne ohledně projektu který ho nejvíce proslavil). Hodně se přitom skáče v čase do jeho minulosti. Studia v Anglii (1925), milenecký poměr (1936), jeho manželství (1940), velkou část flashbacků naštěstí zabírá zmíněný Projekt Manhattan (1941-1945). Dále. Zcela náhodně do toho vstupují černo-bílé pasáže z jednání senátu o volbě Lewi Strausse (1958) do vedení AEC. Tedy děj 4 roky po “nosné lince” (!?), který pouze vysvětluje proč vůbec Oppenheimer přišel o tu Q-prověrku. Ještě že jsou ty pasáže černo-bílé, protože jinak by to byl definitivní guláš. Netvrdím, že dává smysl, proč je dějově nejmladší linka černo-bílá a zbytek barevný, jen zcela chápu nutnost ji odlišit. Film jako takový je obsahově vyčerpávající (a zajímavý), ale zdlouhavý (fakt 3 hodiny jsou masakr) a pro prostého člověka brutálně zmatený. ()
Je tohle film dekády? Oppenheimer je dalším Nolanovým spektáklem, který boří veškerý dosavadní hranice filmu a musíte to vidět! Oppenheimer totiž bere ne tolik známý příběh a zpřístupňuje ho úplně všem. Celý film je bez CGI a na některých místech mi opravdu začínal rozum stát, jelikož ta dokonalost a ladnost veškerých praktických efektů s částicemi nebo s výbuchy naprosto vytřela zrak všem Béčkovým CGI výplachům Hollywoodu a dodala filmu to správný kouzlo. V prvních 2 hodinách Nolan bezchybně buduje napětí a příběh až do bodu výbuchu projektu Trinity, kterej byl monumentální, velkolepej a prostě wow, spadla mi při něm dokonce čelist asi tak na minutu. No a během build-upu k výbuchu máme prostor poznat Roberta Oppenheimera, lidi, kteří s ním spolupracovali a prozkoumat jeho mládí. Samozřejmě po kamerové a zvukové stránce je to řemeslná dokonalost, protože každá scéna vás pohltí a ještě vás omámí vtahujícím sound designem. Po celou dobu Nolan sází na sílu dialogů a taky má proč, ještě k tomu s tak dokonalým castem, který celý film posouvá na další level. Cillian Murphy si prostě jde pro toho Oscara a to samé platí pro Roberta Downeyho Jr., který filmu dodal tu potřebnou dynamiku a nejen díky němu je 3. hodina peakem Nolanovy tvorby a zároveň kinematografie jako celku. Ale vůbec bych se nezlobil, kdyby film Oppenheimerovu mládí věnoval větší prostor a zaměřil se víc na fyziku, která vynález atomové bomby v podstatě nese na zádech. Je to podle mě po 2. nejlepší Nolanův film hned po Interstellaru a zaslouží si 9,5/10. A v IMAXU to byla naprostá bomba! ()
/++/Now I am become Death, the destroyer of worlds. (9/10) ()
Technický bezchybný Nolan je tady zase. Audiovizuální nářez, plný krásných záběrů a zvukových podkresů. Všechno krásně zabalené v tříhodinovém kabátě. Jediné v čem jako u předchozích filmů lehce pokulhává je pro mě nemožnost se propojit s některou z postav. Oppenheimer je pro mě zneužitý génius, kterému se ne a ne dostat pod kůži. Nevím čím to je, ale dost možná tím, že naposledy, kdy jsem se vžil pod kůži u Nolana, tak je to právě Interstellar. ()
Dobře, ani mně to nedá a přidám pár svých postřehů k hitu letošního léta (k Barbie se odhadem dostanu možná tak někdy na podzim:D)... Oppenheimer mě lákal svým tématem, o kterém jsem se chtěla dozvědět trochu víc, ale třeba i přítomností Cilliana Murphyho, na kterého se podívám vždycky ráda. Můj oblíbenec tu předvádí skvělý výkon, má charisma, jeho průzračně modré oči vás chvílemi propalují možná víc než ty nebohé Japonce jaderné záření. Zároveň je vám ho místy až líto, když sledujete tu jeho extrémní vyhublost, do které se (asi dobrovolně) kvůli roli dostal. Výborné výkony předvádí i jeho kolegové, až jsem chvílemi žasla, kolik velkých herců každou chvíli skoro jen tak mimochodem vykouklo třeba i v úplně malých roličkách. Film přináší velkolepé filmové obrazy, některé scény vás dokážou skoro až apokalypticky pohltit, jak jsou nasnímané, jakou mají atmosféru. Ale není jich za mě až tolik, jak bych si představovala. Musím přiznat, že víc bylo takových, v nichž se mi hůře orientovalo, typicky třeba různé rozmluvy vědců v kancelářích (člověk mohl asi čekat, že ne všemu porozumí, když není kvantová fyzička, přesto si myslím, že se to dalo udělat i lépe, přístupněji pro diváka) nebo různé skoky mezi jednotlivými časovými rovinami (které mnozí vychvalují). Místy jsem vzhledem k často zběsilému tempu a jakési klipovitosti měla pocit, že sleduji spíše mega dlouhý trailer, kde je od každého trochu a od každého nic. Snad ještě nikdy se mi nestalo, aby mě tak moc v průběhu sledování filmu vyrušovala hudba. Asi jsem taky čekala více nějakých hlubokých rozmluv s přesahy od vědecké práce k morálním otázkám s ní spojeným. Když už se v nějakém dialogu zdálo, že se k něčemu takovému schyluje, postava pronesla nějakou větu a já jsem si říkala - to už má být jako ono, vážně? Takže já jsem z Oppenheimera taková rozpolcená. Nepopiratelné klady film má (jsem docela zvědavá, kolik Oscarů shrábne a ač bych je osobně rozdávala, když, tak za herecké výkony, možná za kameru, tipuji, že oceněny budou jiné věci, třeba i ta hudba, která mě osobně tak rušila). Pro mě to ale bylo takové nekompaktní s asi až příliš aspekty, které mi vadily poměrně výrazně. Uvidíme, jestli při opakovaném zhlédnutí třeba nezměním názor (je to ale podle mě typický film pro velké plátno a do kina mě to asi znovu nenatáhne, takže kdo ví, kdy se k věci zase dostanu). Zatím nemohu jít na více než 60 %. ()
Tak mě třeba zlynčujte tvl. Jako herecký výkon Iron mana a Murphyho byl super. Damon taky ušel. Ale nuda k uzoufání a k tomu v kombu s mým velmi neoblíbeným tématem. Ač se snažím být objektivní, stejně mě to děsně nudilo. Vlastně jsem zjistila, že jsem o tom už nikdy nic nechtěla vědět an vidět. ()
Když jsem měl pocit, že už se u toho filmu nudím hodinu, podíval jsem se, kolik je hodin, a zjistil, že ve skutečnosti uplynula teprve půl hodina. A tak jsem přestal film sledovat, protože odmítám dívat se další 2,5 hodiny s pocitem 5 hodin. Relativitu času ponechán teorii, prožívat ji odmítám. ()
Po skončení filmu v IMAXU, který jsme navštívili se synem, jsme se oba shodli: nepochybně nejlepší Nolanův film. Dokonce jsem cítil i pohnutí. Teď - po tom, co jsem Oppenheimera znovu viděl na VOD - musím říct, že imaxová projekce dělá 50% dojmu z filmu. Překryje totiž i obvyklou Nolanovu dětinskost, která při zhlédnutí na kompu nakonec vystoupí na povrch. Nolan je věčný nerd a je to na jeho filmech znát. Techniku posunuje až na úroveň jakéhosi božstva. Vzpomněl jsem si nicméně na Scorseseho. Střihová montáž a vražedně uhánějící tempo, v němž se prolínají různé roviny, mi evokovalo Mafiány a Casino (někteří střihači-asistenti na posledně jmenovaném ostatně pracovali). Co se hudební složky týče, pak jsem zase myslel na Kunduna a Glasse. Byť to samozřejmě není totožné, podobnost v přístupu tam podle mne je. Nedá se svítit: Nolan je kompilátor různých funkčních filmových stylů a přístupů. Tady to ale kupodivu jakž takž funguje. ()
Tříhodinový film, z něhož je povedená tak třičtvrtě hodina a zbytek je téměř nekoukatelný. Tím povedeným myslím události před výbuchem a během něj a závěr. Jinak je to nejukecanější film všech dob. Dialogy probíhají v opravdu zběsilém tempu. Včetně střihu. Film mi chvílemi připadal jako sestříhaný dynamický trailer k filmu, nebo hudební videoklip. Hromada nezapamatovatelných jmen a nesmyslné neustálé skákání v čase. Nesnáším nekontinuálně běžící filmy vyprávěné v retrospektivě, ještě navíc v několika různých časových rovinách. Nolan se navíc ani neobtěžuje divákovi ujednodušit přehlednost alespoň titulkem, ve kterém jsme zrovna roce. Tohle vážně miluju. Navíc všechno krom výše zmíněného povedeného je neskutečná vata, politikaření, výslechy, soudy, komise bla bla bla. Nolan místo aby využil tematického potenciálu okolo svržení první atomové bomby, se raději rozhodl diváky unudit nezáživným tlacháním. Takže první třičtvrtě hodina je neskutečná pruda a můžete ji raději celou přeskočit. A pak taky spoustu dalších scén... ano - ó jak bylo prozíravé moje rozhodnutí, nechat si ujít projekci v kině (to by mě zabilo) a místo toho si raději film vychutnat na svém domácím "IMAX projektoru" z postele. Co se týče herců, můj oblíbenec Cillian nezklamal, Downey taky dobrý, ale hraje postavu v příběhové lince, která mě nezajímala. A chlápek co hraje Einsteina na něj není vůbec podobný - to už byl víc i Smoljak v Kulovém blesku! :-)) Speciální pochvalu ovšem nutno uznat za krátký, leč dokonalý výstup Gary Oldmana v roli prezidenta Trumana: "Už sem toho ufňukánka nepouštějte!" Ovšem suma sumárum, myslím, že těch, co by zatoužili po druhé projekci asi moc nebude... Velká škoda - potenciál byl velký. ()
Tentokrát mě Nolan nedostal a je to snad poprvé. Přesto se snímku nedá co vytknout. Jak jsem Tenet vnímal jako náročný snímek na pochopení svým pojetím, Oppenheimer je náročný v tom, že divák se musí orientovat ve světě dialogů. Těch je film napěchovaný doslova až na samou hranu. Vše je na první dobrou poutavé, přesto si po prvním shlednutí nedokáži vybavit zásadní nebo klíčové momenty. Samozřejmě řemeslná práce jako střih, zvuk to je top class. ()
Obdivuji Nolana, že dokázal vystavět tříhodinové v podstatě konverzační drama způsobem, kdy film celou dobu nenudí. Klobouk dolů. Je to prostě pan scenárista a režisér. Herci jsou skvělí. S Nolanem chce asi většina Hollywoodu pracovat, takže i relativně známí herci (Malek, Branagh, Affleck a další) se tu spokojí s kdejakym štěkem. Že bude C. Murphy jako Oppenheimer skvělý, jsem tak nějak předpokládal, ale příjemně překvapil R. Downey Jr v roli L. Strausse. Jediné, s čím jsem měl problém byla přehršel postav, z nichž mnohé se v ději jen mihly, ale dále se na ně odkazuje. Prostě jsem se v těch fyzicích troch ztrácel ()
Všichni čekali dech beroucí záběry výbuchů atomovek a ono kulový...v podstatě jde o ´povídací´ film, který kromě životopisného a historického popisu padá trochu do politického dramatu...prostě víc kecání než akce... Za mne druhá polovina vylepšuje dojem z té první, kdy jsem potřeboval zkousnout tu formu. C. Murphy boží...v podstatě neslezl z obrazu...byť, jak říká moje žena, má jen jeden výraz tváře a xichtí se tak pořád stejně... Bavilo, ale jednou a dost... ()
Atomovou zbraň, kterou jako jediná použila právě US a zabila kromě vojáků statisíce nevinných žen a detí. To jsou paradoxy... ()
Slabší 4 hvězdy. Kdybych se mohl vrátit v čase a vybrat si, jestli vidět tohle a nebo Barbie, koupil bych si mojito a šel čumět na Margot Robbie. Nolan vytvořil epický snímek, o tom bez debat, kde hlavní protagonista má status boha - Celý snímek nás provází silné klepání na rameno, abychom si uvědomili, že Oppie je úžasný charaktér a má toho pověstného fištróna, takže kdo jiný by měl stát za hozením bomb na japonce, když ne on? Audio a vizuálně je to úžasný. Příběhově se posouváme tak rychle, že člověk až čumí, kolik toho Nolan stihl vlastně do té stopáže vecpat. Ale ve finále, když se zamyslím nad vším tím hypem a našimi očekáváními, tak musím říct, že nevím, jestli jsem vlastně spokojen. Politicky, příběhové drama, které vede filozofické přesahy, doplněné dobovými fakty, abychom se dostali na nonšalantní konec, který tě doslova zarazí do sedačky. Vyplatilo se to tedy vidět? Určitě ano. Pustím si to někdy znova? Těžko říct. Proto 4 hvězdy.. Interstellar vidím každý rok a každý rok u něj řvu nadšením (slzy štěstí 100%). A to je ten rozdíl. ()
Veľká vec. Skutočne veľká. Jeden z najzásadnejších filmov minimálne dekády ak nie nového tisícročia. Zásadná ešte neznamená dokonalá, napriek tomu skutočne podarená. Veľmi, najmä politicky, nekorektný emočne a vizuálne vyčerpávajúci exkurz do nie práve najslávnejšej etapy ľudstva a jedného nemenej dôležitého človeka, ktorého životopis by bez unikatnej nolanovskej formy, hereckých "orgií" a skvelého scenára takmer zaručene k smrti unudil každého bežného a najmä vedy neznalého diváka....a ten konšpiračný záver.... Paráda!!! Nolan opäť trafil klinec po hlavičke. ()
Reklama