Réžia:
Tom DiCilloScenár:
Tom DiCilloKamera:
Frank PrinziHudba:
Jim FarmerHrajú:
Steve Buscemi, Catherine Keener, Dermot Mulroney, James Le Gros, Danielle von Zerneck, Peter Dinklage, Kevin Corrigan, Robert Wightman, Hilary Gilford (viac)Obsahy(1)
Aby prežil tento deň, potrebuje tri veci: espresso, aspirin a zázrak... Dobrodružné príbehy skupiny ľudí, ktorí sa dali dokopy, aby uskutočnili niečo, čo väčšina ľudí považuje za neuskutočniteľné. A to vyrobiť nízkorozpočtový nezávislý film. Film nás zavedie do zákulisia filmových tvorcov, ktorí si - i keď s veľkými problémami - uskutočňujú svoj sen. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (150)
Nezávislý film o tvorbě nezávislého filmu. Pokud znáte styl a práci Toma DiCilla, nebudete ničím překvapeni, Život v oblouznění je totiž plný jeho režisérských znaků, obsahuje scény úsměvné, ale ne přímo k popukání. Dalo by se říct, že zde platí staré pořekadlo: Za málo peněz hodně muziky. Na snímku je totiž skutečně vidět, že ho má na svědomí někdo, kdo točí filmy pro radost a ne pro peníze, DiCillo je v tomto směru jeden z posledních mohykánů. Příjemná podívaná s úžasným Stevem Buscemim (tenhle týpek totiž nikdy nezklame). 8/10 ()
Nevzpomínám si, kdy jsem naposledy viděl tak svěží, hravý, humorný, inteligentní, příjemný, krásně kolorovaný a ve všech směrech povedený snímek, který by mi způsoboval tak čiré potěšení právě jako Život v blouznění. Vlastně ano, vzpomínám, ale to bylo něco docela jiného a nehrál tam hypersympatický Steve Buscemi. Jenom, aby bylo jasno, děj tohoto filmu se odehrává na "place", Steve Buscemi je režisér a točí nezávislý film se slušně potrhlým, ale taky pořádně sexy štábem. Kameraman Wolf je fakt řízek, a děsně mě potěšilo, že má úplně stejnou jizvu na horním rtu jako já. Ale jako FAKT! Znáte ten falešný pocit spřízněnosti? Nejspíš taky boxoval někde na trávníku po pořádném nočním reji (Depeche mode sraz). Zlatý časy, a tři stehy na rtu, kéž by mi tak někdo vyrazil voko, abych mohl nosit tu pirástkou pásku.... Někdy nezbývá než snít. Ach jo. ()
Miluju, když u filmu slzím smíchy, tetelím se blahem, cítím strašnou pohodu, dokonalé uvolnění a po srdci příjemné hlazení. Přesně tohle se stalo u tohoto snímku, který rovnou řadím mezi filmy, jenž jsou tak nějak odlišnější od normální konzumnější produkce. Naposledy jsem se asi tak cítil u Ed Wooda od Tima Burtona. K ději netřeba psát žádná slova, kdo miluje nezávislý film a vše co se kolem natáčení může přihodit, musí být nadšen. Steve Buscemi je naprostej sympaťák a neskutečně jsem si užíval jeho režijní výstřelky. Nebo mě odrovnal James Le Gros, známý především jako Mike z kultovního Phantasm II, zde v roli aktéra hrajícího si na velkou primadonu. Mazec! Nádherný na tom je, že si herci nevzali žádný honorář a zahráli úplně zadarmo. Potom z toho vznikne takovej luxusní kus! Jedinou chybu bych spatřoval v tom, že ten film není delší, je to fakticky nádherná podívaná. Kouknu na režiséra tohoto kousku a ejhle! Už jsem doma, o rok později Tom DiCillo natočil můj milovaný Box of Moon Light, který dýchá naprosto stejnou atmosférou, i když je tématem úplně někde jinde. Tomu se říká autorský rukopis a originální pojetí režie. Klaním se a přidávám pro bijáky této kategorie pomyslnou hvězdu navíc.... ()
Těžký je život filmařský, jak se můžeme přesvědčit z tohoto frustracemi prosyceného natáčení 3 rozdílných scén jednoho nezávislého filmu. Originální, vtipné dílko se skvělým Stevem Buscemim, Catherine Keenerovou i dalšími členy natáčecího ansámblu se mi svým osobitým způsobem líbilo, ačkoliv nemělo sílu pětihvězdičkového snímku. Jemně pobavilo a tím splnilo svůj účel :) ()
Zřejmě nejlepší film nezávisláka a kdysi Jarmuschova kameramana Toma DiCilla. Steve Buscemi ztvárnil režiséra, který se s nízkým rozpočtem snaží natočit nezávislý film, ale realizace režisérových vizí nejde úplně snadno a všechno se pomalu hroutí. Členové štábu mají své vlastní umělecké ambice a nic není, tak jak má. Myslím, že jsem snad nikdy neviděl pravdivější film. Jestli někdo má nějaké zkušenosti s nějakým natáčením, tak se zcela jistě ztotožní s Buscemiho pocity… „Americká noc“ nezávislého filmu 90. let. ()
Na Život v oblouznění jsem dostala tip, snímek mě hned zaujal, tak jsem se na něj mileráda podívala. Hledala jsem zrovna něco krátkého, nenáročného a spíše zábavného. Většinou u filmů toužím po silném příběhu, ale když vidím snímek tak nabitý nápady, snímek, u něhož si režisér doslova hraje s diváky, musím to ocenit. Steve Buscemi jako tradičně nezklamal. Opět hraje divného chlapíka a opět je naprosto nezapomenutelný. Čiší z toho láska k filmovému řemeslu, ale i inteligentní humor, a to mám ráda. ()
Naprosto pohodový kousek. Jeden den nezávislých filmařů, odehrávající se vždy trochu jinak, podle toho, komu se zrovna co zdá. Tohle snad nemůže nevyvolat příjemnou náladu. ()
omlouvám se za tak nízké hodnocení, ale nemůžu dát víc než hooooodně slabou dvojhvězdu. Opakované repliky mě nudili a na choutky filmových hvězdiček nejsem vůbec zvědavý. Ani ve filmu nenacházím žádný smysl a snaha natočit něco netradičního mi nestačí. Nejspíš však film NĚCO musí v sobě mít, když to má tak vysoké hodnocení. Já však u něj nenašel téměř žádné pozitiva, které bych vypíchl a mohl bych říct, že to za to stálo. Prostě jsem mimo, Váš kazisvět. [ PŘÍBĚH: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 2 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Super. Prostě super. Tahle komorní nízkorozpočtovka má tak neskutečně uvolněnou a fajn atmosféru, až člověka mrzí, že se sám neúčastní natáčení (skutečného i toho filmu ve filmu). Nechápu, proč jsem dílo Toma DiCilla tak dlouho odkládal, když na jeho práci slyším jen a jen chválu. Ale co nejdřív to hodlám napravit. Pro mě zatím jeden ze tří nejlepších nezávisláků (společně s Jarmuschovkami Down by Law a Limits of Control... no dobře, jeden ze čtyř, Night on Earth nelze vynechat). Mimochodem, už jsem zmiňoval, že Steve Buscemi je frajer? 90% ()
Uz kultova La Nuit Americain mi objasnila 10 000 veci z filmoveho zakulisia a genialny reziser Tom DiCillo nam opat laskavo /obrovske diky, pane Di Cillo/ dovolil opat nahliadnut do filmoveho zakulisia. Nadhera, neopisatelna nadhera : 100 % ()
Dostal jsem doporučení na biják o těžkostech na place indie filmu, moc jsem se na to těšil a čekal něco jako byla Americká noc, ale tohle je spíš jen taková natažená série skečů z filmařského prostředí. Tématicky to nejde moc nikam dál než za srandu z toho, jak někdo posedmé pojebe jednoduchý záběr. ()
Každému, kdo by chtěl někdy mít co dočinění s uměním bych napřed pustil tenhle film...ačkoli několik situací je přitažených za vlasy (jsou to přeci jen snové sekvence), velmi věřím, že nějak takhle se to všechno ale doopravdy může pokazit... smál jsem se od začátku do konce, velmi příjemný film, na který se rád podívám znovu a znovu... 4,5 ()
Pohled na dění na scéně při natáčení filmu. Nechtěl bych to dělat, stále všechny uklidňovat, vše kontrolovat a být v klidu - to je asi ta nejtěžší část. Skvělý Steve Buscemi a jeho maminka :-) ()
Skvělý film o strastech a hrůzách ve filmovém průmyslu. Musím přiznat, že 80% toho, co jsem zde viděl jsem i sám při práci u filmu zažil. Vlastně musím říci, že je to nejrealističtější komedie ze světa filmu o filmu. Pokud jen uvažujete, že se na ni podíváte, máte mé vřelé doporučení. Lepší film na toto téma totiž asi nenajdete. I proto, že zde jsou všichni herci naprosto excelentní! 85% ()
V témž víru pnou se touhy, klapou karamboly. My, co jsme si plácli s placem, s múzami. Neseme sen, představy, které unášejí vás, vaše hlavy, ze sofa, kamsi do fantazijních reálií. Do kaluží, mezi, k nebi. Opojeni pěnami hodin. V lázni bláznů, fanfarónů bez hvězdných honorářů, zasažených hvězdnými výšinami. ()
Vůbec nic jsem nečekal a nakonec to byla fajn věc, veselá a navíc i chytře poskládaná. Je to takový ten typ filmu, který má potenciál se líbit úplně každému, a podle místního hodnocení to tak i vypadá, a jestli je i zbytek DiCillovy tvorby stejný, asi se na ni podívám blíž. 75% ()
Musím říct, že by asi stačilo zkrátit film na takových 30 minut. Hodina a půl je přeci jen příliš na jeden filmový záběr. Herci ovšem dělali co mohli, klobouk dolů. 60% ()
Život v oblouznění je asi nejlepší a zároveň nejvtipnější film o filmování, co jsem kdy viděla. Steve Buscemi jako obvykle nezklamal a roli frustrovaného režiséra si očividně pořádně užil. Největším překvapením však pro mě byl Dermot Mulroney, při jeho scénách jsem často slzela smíchy. (85%) ()
Vubec jsem necekal co od tohoto filmu muzu cekat, ale jmenu Steve Buscemi mi nejak naseptavalo jiste tuseni. A to tuseni nabylo jasnych obrysu, kdyz jsem si uvedomil ze jsem se hodne dlouho uz takhle dobre nepobavil. Opravdu excelentni pocin se skvelou zapletkou a vykony vsech hercu. ()
Takova maškaráda! Čtvrtá hvězdička za to, že všechny tyhle problémy (kromě naštvanýho trpajzlíka) jsem si prožila na vlastní kůži - arogantní idiot v hlavní roli, nefunkční technika, skriptové nedostatky, hluk na scéně, chyby v záběrování, neschopnost herců naučit se text, nervy na pochodu, polohluchej zvukař (místo poloslepýho kameramana), vichřice na scéně, odchody herců a shánění nových a podobné geniální chvilky, které k filmařině prostě patří, ale já nejsem ochotná se s tím smířit a vzdávám to jako Nick. Když se ale vytrvá, hotový výsledek je neuvěřitelně štědrou odměnou. 66% ()
Reklama