Scenár:
Akira KindaičiKamera:
Hyo-Gyu ParkHudba:
Jošiaki DewaHrajú:
Čiaki Kobajaši, Jumiri Hanamori, Rjóhei Kimura, Makoto Kóiči, Tecu Inada, Aoi Ičikawa, Daiki Jamašita, Čikahiro Kobajaši, Júsuke Kobajaši, Kenšó Ono (viac)VOD (1)
Série(2) / Epizódy(25)
Obsahy(2)
Japonsko, období Edo. Gabimaru „Prázdný“, nechvalně proslulý asasín z nebezpečného ninja klanu, je odsouzen k trestu smrti. Protože má pocit, že jeho život postrádá jakýkoliv smysl, rozsudku se nijak nebrání. Při pokusu popravit ho se však meč zlomí o jeho krk a ani žádný další z pokusů připravit ho o život nevychází. Mezi neúspěšnými popravami s ním vede rozhovor o jeho životě pozorovatelka z legendárního klanu popravčích roninů Yamada Asaemon jménem Sagiri. Co skutečně drží Gabimaruho při životě, proč nevědomě používá nadpřirozené schopnosti svého ninja klanu, aby se udržel při životě, i když tvrdí, že žít nechce? Když nakonec úřady požádají ji osobně, aby mladého vraha popravila, ujme se úkolu.
Až v tu chvíli pod tlakem schopností Sagiri Gabimaru zjistí, že ho při životě přece jen něco drží a vědomě se začne bránit. Samurajka mu odhalí, co on sám ze své mysli vytěsnil – myslel si, že chce umřít, protože ztratil veškerou naději na normální, mírumilovný život se svou láskyplnou a něžnou ženou. Sagiri však říká, že mu ještě stále zbývá poslední šance. Pokud splní nesplnitelný úkol, bude zcela omilostněn a bude se moct se svou ženou znovu shledat. A tak se spolu s dalšími zločinci, kteří vůli k životu neztratili i přesto, že byli odsouzeni na smrt, vydávají z rozhodnutí šógunátu do Ráje, mýtické Nirvány – na tajemný ostrov, kde se možná skrývá elixír nesmrtelnosti. A odkud se zatím nikdo nevrátil živý.
(TheDarKnig)
Recenzie (10)
Anime krásně poukazuje na šógunovou touhu po nekonečném životě, který je ochoten využít jakýchkoliv prostředků pro dosažení cíle. Využití zločinců, kterým je slíbena svoboda, pokud dokáží naplnit jeho přání, nám nabízí pohled na boje bez jakýchkoliv zábran. Ústřední postava Gabimaru je zpočátku nastíněn jako nelítostný zabiják, který pouze plní rozkazy náčelníka vesnice. V průběhu epizod se vlastně dozvídáme, že má svou osobní touhu, která ho neustále vede kupředu a díky které není prázdný, jak se o něm tvrdí. Sagiri, která na něj dohlíží, zjišťuje, jaký vlastně je a čeho všeho je schopen, jen aby se shledal se svojí milovanou. Prostředí, ve kterém se postavy vyskytují dokáže navodit atmosféru Ráje, který se v náhle změní v místo, kde váhání znamená jistou smrt. Vedlejší postavy nám pomáhají pochopit jejich psychologické rozpoložení a prohlubují napínavost mezi jednotlivými díly. Nečekaná úmrtí, noví a noví nepřátelé, ale i nová přátelství pomáhají udávat krásné tempo ději a vyvolávají v divákovi pocity radosti i smutku. Zakončení první série zamíchá myšlenkami diváka natolik, že s napětím bude vyhlížet co nového přinese následující sezóna. ()
Jigokuraku je vynikajúce anime o tom nie je pochýb a vo svojej konkurencii niekedy jedno z najlepších napríklad v animácii štúdio MAPPA zvládne takéto anime bezproblémovo, alebo opening je naozaj úžasný a melodický čo mňa naozaj málokedy nejaký opening uchváti. Môj jediný problém je v tom, že ma to úplne chytilo a zaujalo až v posledných troch dieloch a až vtedy som dostal neuveriteľnú chuť pozerať ďalej. Podľa mňa je to aj dĺžkou anime, kde pri takýchto výborných anime, kde sa buduje nový svet a veľa nových charakterov sa dostáva do príbehu je trinásť dielov málo na obľúbenie si postáv. Možno je to špeciálne u shounen akčných bojových anime, kde asi treba viac času ako u nejakého romantického kúsku, aby si človek obľúbil postavy. Podľa mňa hlavne preto sa v minulosti robili tieto bojové série trocha dlhšie, ale samozrejme nie je to pravidlom a môj názor je, že z tohto dôvodu som si ja nevybudoval dostatočný vzťah na nejaké postavy a obľúbil som si vlastne len Sagiri a Gabimarua. Gabimaru je výborný chladnokrvný hrdina, ktorému v poslednej dobe prenikajú do jeho rozhodovania viac a viac emócie a to je fakt vynikajúce. Zatiaľ čo Sagiri je v mnohom podceňovaná a vlastne trpí s určitosťou nedostatkom sebadôvery a niekedy u športovcov a myslím si aj u bojovníkov je sebadôvera naozaj veľmi dôležitá. Príbeh a rozprávanie príbehu mi až tak nevyhovovali, občas sme sa totiž zaoberali postavami, ktoré ma nezaujímali, lebo som chcel vedieť viac o tom čo sa vlastne deje na ostrove. Vynahradenie prichádza v posledných dieloch, kde je tento počin v skutku na plné hodnotenie (posledné štyri diely). V posledných dieloch som dostal to čo som potreboval, začali sa totiž vysvetľovať záhady na ostrove na ktorom sa hrdinovia nachádzali a tu sa vyskytla ďalšia malá chybička, odrazu všetci všetko vedeli a všetci začali nadobúdať nové schopnosti a chápať všetko okolo seba ako funguje tajomná sila a toto tiež pripisujem menšiemu množstvu dielov. V každom prípade je svet v Jigokuraku vytvorený neuveriteľne dobre, aj ostrov, aj schopnosti hrdinov a záporní hrdinovia sú tiež úžasní. Druhá séria bude pre mňa rozhodne očakávaná a po tejto sérii čakám, že bude pre mňa omnoho lepšia. ()
Sadistická pohádka o nezranitelném vrahounovi, který s velkou slávou objevil svou 1 (slovy: jednu) emoci, kterou se pak zaobírá před bojem, po boji i během boje, a stínačce hlav, co najde nový smysl života jako jeho psychoterapeutka. Po přesunu na jakýsi květinový Ostrov Dr. Moreaua, kde se odehrává battle royale s dalšími vrahouny a jejich (rádoby)katy, se děj sice stane trochu zajímavějším, ale zjišťuju, že je mi bohužel úplně ukradené, která z těch blbých schematických postav přežije nebo co s nimi v tom zjevně úchylném světě bude dál. Drop po sedmé epizodě. ()
"Kolik hub už jste dneska měli?!? Po 5. díle cca kilo a 2 tripy..." Ne teď fakt, začátek je a lot až halucinogenního-psycho-morbidního rázu. Skupinka odsouzených zabijáků se vylodí na ostrově Paradise a ocitne se přímo v božím pekle, kde jsou za A total crazy kombinace vytvořených zrůdiček a za B "bohové", co vytváří (spíš tedy doslova pěstují) životní energeťák přímo ze všech chudáků, kteří ostrov navštíví, pure psycho. Zařadit tohle do dark anime moc nevím. Postavy tu umíraj až moc rychle, takže si z toho člověk ani nic neodnese. Sice se snaží k tomu dát hudbu navozující temnou atmosféru, to ale nestačí. Hlavní postava je tady tak silná, že mě to ani nijak extra netankovalo. Všichni se ohledně tajemnosti ostrova dozvěděj ani nevim odkud, učí se používat nové techniky rychlostí 30000% a to celá první série na ostrově trvá pouhé 3 dny... Důvody proč to sledovat? Grafika celého ostrova je tak neobvyklá, až je dobrá. Hlavní postava je tak tajemná, až to jednoho napíná. Vytvořilo se tady tolik otazníků, že prostě chci znát odpovědi. Do toho připočíst to, že mě tajemství ostrova taky svým způsobem zaujalo... 80%, prozatim ;). ()
V rámci hvězdičkového hodnocení se tu asi spíše přikláním k 4/5, ačkoliv na MALu jsem tomu dal zasloužených 9/10. Tohle anime na první pohled nadchne něčím, čím uchvacuje už nějakou chvíli Demon Slayer - kvalita animací a grafiky obecně. Ten art style je tu také sám o sobě zajímavý a je to něco, co prostě diváka upoutá na první pohled. Naštěstí to u toho nezůstává a anime nabízí i dost solidní příběh se spoustou postav, které mají nějaký dobrý background a podstavu na které stát. Spousta bojů, strategií, myšlenky hlavní postavy a nepochybně i rozpolcenost morálky diváka nad osudy některých postav. Kdybych tomu měl vyloženě něco vytknout, tak v některých částech těch informací bylo až moc a až zbytečně moc se tu snažilo prostě narvat co nejvíc toho do 13 epizod, aby se pak mohlo pokračovat. Což je určitě škoda, protože i třeba s poloviční rychlostí by to anime bylo stejně skvělé. Co mě hodně zaujalo, tak byla i nějaká práce s abstrakcí, která tomu dodala další vrstvu zážitku. Je to tak trochu tajuplný svět ve kterém se těžko dá něco očekávat na 100% a to je na tom i to zábavné. Takovou třešničkou jsou pak nějaké historické vymoženosti a fungování společnosti nebo stavby, které nějak komplexněji dokreslují ten svět, zatímco se tam hlavní postava rve do krve prakticky se vším, co mu přijde do cesty. 2. část může být zajímavá, pokud anime přinese nějaké smysluplné a hodnotné pokračování alespoň ve stejné kvalitě jako doposud. ()
Tak a máme tu pro mě poslední recenzi anime z takzvané velké trojky dark fantasy, Hell's Paradise! Oproti Chainsaw Manovi a Jujutsu Kaisen jsem nečetl manga předlohu, takže nemůžu perfektně porovnat, což je škoda, protože jsem slyšel, že manga je opravdu špička. Co se ale dá dělat. Džigokuraku je rozhodně jedno z nejlepších anime své sezóny, o tom není sporu. Dalo se očekávat, že proti MAPPA animaci nemá polovina ostatních anime ani šanci. I přesto na mě zachovalo dojem, že do toho nešlo tolik práce, jako do Šingeki no Kjodžin nebo Jujutsu Kaisen. Prostě to není ono. Ano, má to úžasnou animaci, OST, postavy, dabing a to všechno, ale občas příběh zadrhává a nechytne, tak jako jiné taháky MAPPY. Proto jsem nakonec stáhl své hodnocení o jeden bod. Ale i přes to se jedná o skvělý kousek! Propracovanost světa a jeho techniky ohromí a budou vás bavit až do konce. No co mám říct, těším si na další sérii (i když dřív dočtu mangu)! 8/10. ()
Velmi příjemná záležitost. Dohromady tu můžeme najít všechno, co bychom čekali a chtěli. Hlavní protagonista Gabimaru je skvěle představen a jeho okolní prostředí a minulost působí od začátku zajímavě. Zbytek postav, ať už jde o Samuraie či kriminálníky, má pestré charakterové rysy a unikátní dovednosti. Prostředí, v němž se rapidní většina seriálu odehrává je takové specifické, velmi barevné a zkrátka není pro každého. Příběh je pěkně vystaven a postupné objevování výše zmíněného prostředí udrží diváka zainteresovaného. Gabimarův vývoj, jeho motivace a interakce s vedlejšími postavami jsou dost fajn. Jako třetí počin z takzvaného dark tria dost povedené. ()
Napřed to pozitivní: Průzkum nového, nebezpečného prostředí je zajímavý, podobně jako bytosti, na které postavy narazí. Když jsme u postav, ty podle mě také fungují poměrně dobře a velká část z nich mi byla sympatická. Líbily se mi i interakce Gabimarua se Sagiri. Nechybí ani emocionální scény a za mě hezká animace. Taky bych vypíchl krásnou závěrečnou znělku. Teď k těm negativnějším částem: Nejsem si jistý, na kolik věřím tomu, jak někteří jsou schopni přemýšlet a taktizovat během boje. Případně se třeba bitka na chvíli zastaví, aby se spojenci mohli domluvit na vhodné strategii. Někdy to snad i relativně dává smysl, ale pořád to je trochu zvláštní. Taky se nadužívají monology (ať už vnitřní nebo „vnější“). Občas by bylo lepší, kdyby si divák třeba mohl domyslet myšlenkové pochody dotyčného. Celkově ale jsem vlastně spokojený a i docela zvědavý na druhou sérii. ()
Nejmladší a nejméně slavný člen velké "Dark shonen" trojky spolu s Jujutsu Kaisen a Chainsaw man. Tam kde obojí díla vynikají postavami, animací i zápletkou má tohle... hlavně tu zápletku. Vše je fajn, animace, postavy, bitvy... ale v porovnání se svými staršími a slavnějšími brášky prostě ztrácí. Je úžasné pokud jste ostatní členy trojky neviděli, je dobré pokud jste je viděli, či je v případě Jujutsu čtete. 7/10. Na druhou sérii ale kouknu. ()
Vždy mám rád, když se v záplavě podobně střižených šónenů objeví něco, co se klasickému mustru vymyká. V posledních letech se o něco takové začalo pokoušet stále více tvůrců, někteří úspěšněji, někteří méně úspěšně. Jak z hlediska kvalit, tak z hlediska popularity. Jigokuraku bylo v této nové vlně šónenů odstrčeno žel trochu na okraj zájmu mas, ale autor může mít hlavu hrdě vztyčenou, protože se mu povedla vytvořit popravdě jedna z těch obecně doopravdy zajímavějších fikcí, která mi dokonale sedla již v manga podobě. I v porovnání s mnoha dalšími současnými různorodě žánr rozšiřujícími či posouvajícími battle šónen kolegy se autor Jigokuraku nebál jít v dekonstrukci tradičních propriet šónenů opravdu daleko a díky tomu příběh, postavy a svět působí neuvěřitelně svěže, dospěle a prostě tak nějak jinak. Základem tohoto posunu jsou myslím dvě věci. Hlavní postava, u níž divák hned v první epizodě zjistí, že s ní autor zřejmě bude pracovat úplně odlišně, v mnohem větších odstínech šedi než je to v tomto žánru zvykem, načež se to hned v závěru epizody potvrdí a celou sezonu se na tom krásně staví její o to výraznější vývoj. A druhou věcí je zasazení v čase a místě, protože to dává příběhu neobvykle velký manévrovací prostor pro kreativitu a exotiku (doslovně i obrazně). Samostatně by něco chybělo (např. Kimetsu no Yaiba má podobně zvláštní zasazení, ale chybí zase síla charakterního vyprávění), takto má příběh dva navzájem se doplňující mohutné pilíře, na kterých se pak o to jednodušeji staví vše ostatní. A důležité je, že i v této nástavbě autor ani trochu neselhává a dosazuje kolem svého antihrdiny a do svého pekelného ráje mnoho dalších skvěle vymyšlených a rozvíjených postav a konceptů, které navzájem někdy příjemně komorně, většinu času mysteriózně a mnohdy vskutku výbušně kolidují. Je tu doopravdy sympatická skvadra vedlejších postav, kde prakticky každá z nich má promyšlené pozadí, funkční a uvěřitelné motivace (kterým může většinou divák i fandit) a vlastní menší i zásadnější příběhy, ovlivňující veškeré dění, díky čemuž představený svět (nejen ostrov) působí živě a zažitě. Rozvoj postav, ať už hlavní nebo veškerých vedlejších, je parádně provázán s odhalováním fungování ostrova a zdejší “magie”. Celkově právě způsob, jakým je postupně odhalována nábožensko-filozofická (taoisticko-budhistická) struktura ostrova a jak to vzájemně posouvá postavy, jejich náhled na sebe sama, svět i jejich schopnosti v bitvě, bylo něco, s čím si tvůrce poradil asi nejlépe a co mě bavilo asi nejvíce. A když už došlo na nějaký ten otevřený fyzický střet, užití představených konceptů v praxi dávalo smysl a navíc byl téměř každý ze střetů plný napětí, osudovosti a dramatu. Jinak samotný design ostrova a jeho obyvatel se povedl náramně jakbysmet, ta hypnotická, snová, neporušená rajská atmosféra v kontrastu se smrtonosností ostrova pro jakékoliv návštěvníky byla asi nejvýraznějším zlepšením oproti manze, logicky kvůli barevnosti a ozvučení, ale i správná volba odstínů barev, filtrů či stylizace si zaslouží pochvalu. Naneštěstí, MAPPA pro Jigokuraku zcela zřetelně vydělila B-tým a kvůli tomu samotná animace, pohyb a dynamika zejména u postav kvalitativně značně zaostávala. Nejvíce to zamrzelo u některých soubojů, na které jsem se dost těšil a dostal jsem je jen tak na polovic (zbytek často dost statické “fotky”). Asi hlavní důvod, proč nemůžu jít na plný počet. 8,4/10 () (menej) (viac)