Réžia:
Dan PánekScenár:
Dan PánekKamera:
David PloyharHudba:
Jiří HájekHrajú:
Tom Brenton, Hynek Čermák, Klára Issová, Johana Racková, Otakar Brousek ml., Pavel Batěk, Taťjana Medvecká, Fabián Šetlík, Simona Babčáková (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Jedenásťročný Dominik je nadšený, keď český tím na „turnaji storočia“ v japonskom Nagane porazí Kanadu a postúpi do zápasu o zlatú medailu. Napriek tomu, že sám je tak trochu outsider, rozhodne sa kúpiť si hokejku a hrať hokej s kamarátmi, ako najlepšie vedia. Najmä s tenisovou loptičkou za domom. Jeho idolom je Dominik Hašek a tím, ktorý spolu s najlepším kamarátom Honzom zostavia, nemôžu nazvať inak ako Šable (podľa Hašekovho legendárneho pôsobiska, klubu Buffalo Sabres). Hokejku síce držia skôr ako metlu, ale začnú pracovať na veľkej výzve – poraziť tím Červených krídel, ktorý tvoria starší chlapci z vedľajšej dediny. Po počiatočnom debakli sa na trénerskú stoličku Šablí posadí svojrázny Honzov otec, bývalý extraligový hokejista. Ten sa ujme vedenia veľmi zvláštnej a nesúrodej skupiny detí, ktoré pripravuje na veľkolepú odvetu! (Bontonfilm SK)
(viac)Recenzie (180)
Mohl bych to přijmout jako takový ten hezký milý filmík, pro rodinku, nostalgicky, krása, nádhera. Ale nepřijmu, protože ani tak to nefunguje. To si taky vyžaduje mistrovské vnímání reality a převedení určitého životního náhledu, toho zidealizovaného, či bezstarostného, na filmové plátno. Obrovsky důležitá věc je práce s dětma, buď je budu brát jako dramatické herce, co hrajou velké životní chvíle, jak někde na divadle, ale pak už to chce jó skill, i režie i dětí, nebo děti budou prostě dětma, a městečko bude městečkem, a hraní si na ulici a nedělání si z toho nic, bude takové jaké je. Snažit se to pořád nějak zdramatizovat a udělat z toho zážitek je něco, co já už nezbaštím. Mám rád pohodičku a malý velký příběh o obyč lidech, ale ještě raději mám rád přirozenost. Když ta tam není, co z toho. ()
Pásky z Nagana meets Bylo nás pět (plus goalie). Pokud u Toma Brentona (Dom) identifikujete, že si listuje ve své sbírce Skoreček ze sezóny 89-90 (které byly okolo r. 1998 opravdu affordable), rozeznáte dobový rozdíl fotečky Dominika Haška v modrém dresu s býkem a dvěma šavlemi od fotečky Dominika Haška v bílém či černém dresu s býčí hlavou, pokud jste někdy proměnili právě dodělanou klenutou chodbu v prostor pro samostatné nájezdy s prodlouženou bruslící plochou, pokud jste někdy měli šitové plastové domácí minihokejky tak omlácené, že se na čepeli rozesral plast, pokud jste se s nejlepším kámošem pohádali o to, kdo bude hrát za fiktivní tým "Aliens" (btw Alien 1 běžel na Nově těsně před čtvrtfem s USA, takže slušná night of palpations), pokud jste někdy více než 20 minut uvažovali nad trejdem zánovní kartičky Gartha Snowa, opatřené speciálním barvoměnným layerem či závodili, kdo první splaší nejnovší Viktorky (kartičky NHL, které pravidelně nově vycházely jako první), pokud jste znali celou soupisku loserů z Boston Bruins (poslední tým tabulky NHL 96-97) či byli schopni hodiny diskutovat o tom, zdali je lepší Tom Barrasso, nebo Andy Moog..... pak jsou 'Děti z Nagana' přesně film pro vás, relativně bez ohledu na kvalitu. Pro ostatní normální lidi je to jen další pohodový letní snímeček mezi večeří a prcáním. ()
Lapačka z kšiltovky, betony z molitanu, tyčky z pet láhví, ošuntělé hokejky, tenisák a jde se na věc. Hádání se kdo je jaký hokejista, kdo půjde hledat kotouč, do toho moncle a odřeniny ale hlavně nezapomínat na školu. Tohle není žádné mistrovské dílo, o tom netřeba debatovat. Je to ale krásný návrat do dětství. Tohle jsem prostě já v době Nagana. Jako bych se v tom filmu viděl. Věřím, že přesně o tohle Pánkovi šlo. Připomenout moji generaci tyhle úžasné a nevinné časy, kdy jediná naše strast byla, jestli náhodou nedostanem bůra z matiky a hlavně aby naši vyhráli zlato. Kdo tu dobu jako dítě zažil a koukal na hokej, tak se mu to musí trefit do noty. Víc to analyzovat nepotřebuji. ()
Vzhledem k tomu, že v roce 1998 jsme byl právě v 5. třídě, kdy neexistovalo nic než hokejové kartičky, všechny kšiltovky jsem měl zničené na Vánoce dostal luxusní retro vyrážečku a jako třešnička přišlo NAGANO, přesně vím, o čem film byl. Sympatičtí herci, super myšlenka. Hokej bylo všechno a i pro to možná * nadhodnocuji, už jen z té nostalgie. Ale i tak jde o lehký nadprůměr. Rodinná příjemná záležitost. ()
Kdybych měl označit nejhezčí období v životě řeknu devadesátky. Nevinné a plné úžasů, jak dobrodružných, filmových, sportovních. Už je to celkem dlouho, a tak můžou dnešní pokročilí třicátníci melancholicky polemizovat o tom, co za úžasy přineslo toto kouzelné období od Sametové revoluce až po dobu těsně před prvními dostupnými mobily. Taktéž jsem ročníkově zařazen do této doby a perfektně souzním s režisérem Pánkem nejen o filmových blockbusterech, které nás zavalili v kinech, taktéž denní rutině častokrát utrápených školních hodin s poznámkami a prověrkami a skvělých odpoledních a podvečerních blbnutích se sportovním náčiním všeho druhu. Film zachycuje období jara a léta 98 roku, kdy se každý chtěl po zlatém Naganu vytáhnout v umu honění se s otřískanou hokejkou o beton za míčkem. Utopil jsem se v mnoha detailech, které mě sem tam i vstříkly slzu do oka aspoň pár momentů. Otec v trenclích požírající křupky u lahváče, klasický blonďatý tarzan v modrém plášti jako školník, vyhrožující čítelka se znalostí místa zaměstnání rodičů žáka, věčný ohryzek v lavici, pogy, tamagoči, hokejové kartičky, které dosud pečlivě ochraňuji, í-ej-sports-ci-ne-gejm paření, kdo nehrál FIFU či NHL jakoby nežil, kšiltovka lapačka.. každej, co to prožil tohle dokáže a dokázal by ještě mrdu zážitků přidat typických pro tento věk, jenže bychom tu byli stráášně dlouho..ale jen v rychlosti otec mě tenkrát křečovitě držel u televize až to bolelo, říkal, že sem jeho štěstí a dáme góla. Dali sme to bylo řevu, že málem urval lustr ze stropu a blbnutí s hokejkou a kšiltovkou jsem od fandy Floridy Panthers a Johna Vanbiesbroucka z nedělním ranním shrnutí výsledků NHL přetavil ve vítězství ve florbalové lize mé pozdější střední školy.. Děkuji a přeji další emoční zážitky na filmovém poli pane Pánek. 80% + za písničku Heroes, proč protože to byla v roce 98 společně s Puffem Daddym hitovka z Godzilly, na kterou jsem !MUSEL! za účasti akutních neštovic. :) ()
Pánkův sportovně laděný film je sympatická žánrová snaha i s tou dobovostí roku 1998, ale první hodinu se tam nic neděje a pak něco až na závěr. Motiv Olympiády v Naganu je majstrštyk, ale bojím se že to ocení jen pamětníci 40+, které odradí cílový divák filmu 8+, ale ti zase neporozumějí těm popkulturním narážkám té doby. Snaha byla, Čermák fajn, ale nejcenější na tom je asi zobrazení dětství dětí z doby před dobou mobilů a internetu. ()
4. * za nostalgii, protože ve stejném věku a ve stejné době jsem hrál hokej s kamarády stejným způsobem, sbíral kartičky a pogy atd. ()
Předvídatelné, ale o to tu nešlo, takže úplně v pohodě. 3.5*. ()
Nostalgie a Hynek Čermak drží tenhle fajn film nad vodou. Jinak je to nuda, ale nuda co neurazí. ()
Pohodovka na večer u které si člověk odfrkne. Osobně jsem tedy čekal větší propojení s hokejovým turnajem v Naganu, čehož jsem se bohužel vůbec nedočkal. Spíše tu mapovali počátky hokejbalu. Každopádně i tak je příběh sám o sobě hezký a dětská skvadra i celkem sympatická. Za mě solidní 3* ()
Tak teď jsem se právě vrátil o několik desítek let nazpět časem a to dokonce ještě před rok 1998, kdy Dominik Hašek z kolektivního udělal individuální sport. Nejenom, že mi před očima proběhly mé adolescentní mače v hokeji, kopané, vybíjené nebo líném tenise, ale look Dětí Nagana ve mne evokoval vzpomínky na mnou oblíbenou osmdesátkovou tvorbu pro mlážež….na první dobrou plácnu třeba snímek Malý velký hokejista z roku 82. Škoda jen, že současní mladí herci z daleka nedosahují charizmatu svých dnes již dospělých předchůdců a hlavně jsem moc nepobral, proč Dan Pánek kouše do tolika jablek (vztah hlavního hrdiny s nevlastním otcem, sportovní minulost jeho dědy a jak to měl s postavou hranou Hynkem Čermákem, domácí násilí na dětech), když neměl v plánu žádné dojíst. Jinak příběh klasická Davidogoliáština aneb lapačkou z kšiltovky vychytám i Jardu Jágra a tak tři hvězdy za ty vzpomínky na bezstarostné dětství. ()
A pak proč je na tom naše školství tak špatně, když se ve třídě učitelé se žáky, místo výuky, koukají na olympiádu. Ale my to tak měli v době Nagana ve škole úplně stejně, takže zcela chápu a je fajn vidět ve filmu děcka opět za doby, kdy se nesedělo jenom doma a v jednom kuse se nečumělo do ajfonů, ajpedů a dalších pytlovin od Nakouslého jablka. Pánek se nesnažil natočit další Klukypány nebo Osvaldovo nadbíhání Lucii - na to jsou Děti Nagana málo dobrodružné nebo humorné. Přesto jde v české kinematografii o příjemnou změnu, u které jsem rád, že nám nemusí být neustále jen podsouváno o čem muži, ženy, děti, invalidní důchodci, případně Langmajer touží. Protože, jak už zmiňuje Hynek Čermák, na hajzlu přeci tlačíme všichni stejně. ()
Děti ocení, podobné The Goonies. ()
Film pro teenagery jak má být. Idealistický, odsýpá, slušné herecké výkony... u nás nedostatkové zboźí. ()
Že by? Je fajn, že se Češi pouštějí do takového stylu filmaření, ale bez hereckých výkonů to nejde. Je vidět, že Dan Pánek s režií teprve začíná, ale jako jeden z jeho prvních celovečeráků to není špatný. Jen prostě naučit děti hrát a má vyhráno (a pohrát si s dialogy) jediný kdo to tak nějak zachraňoval byl Hynek Čermák. Některé zápletky by bylo dobré rozvést víc, nebo je nedávat vůbec. S kamerou či tempem při zápase jsem problém neměl. Hrozně se mi líbily záběry z pohledu hokejky nebo gólmana. Podtrženo sečteno, je to film na který se za pár let rád podívám až ho budou dávat na ČT2. ()
Vzpomínka na dětství. Taky jsme místo vyučování sledovali zápasy. :) ()
Příjemná nostalgická jednohubka. ()
Každý úspěch sportovních reprezentantů spouští vlnu nováčků v řadách těch nejmenších, kteří se rázem chtějí stát těmi, na které se tehdy dívali.. A není minimálně v rámci kolektivního sportu větší úspěch, než když Česká republika 22.02.1998 kolem půl osmé ráno Petr Svoboda po buly propálil bezmocného Štalenkova. Nagano byl Turnaj století, první ZOH kdy přijeli hráči z NHL, aby světu ukázali, čemu za mořem říkají hokej.. Danovi Pánkovi tehdy bylo 10 let a asi ho tahle událost natolik poznamenala, že se rozhodl jí složit tuhle filmovou poklonu... Partička dětských herců chtějí být jako Jágr, Hašek nebo třeba Dopita. Akorát tentokrát proti nim nebude stát Pavel a Valerij Bureovi, nýbrž partička starších kluků, kteří už na umělce za tenisákem chvíli běhají.. Dospělé osazenstvo je fajn, i když třeba mají někdy trošku divácky nepřívětivější roli vůči dětským hrdinům, naproti tomu dětští herci jsou trošku slabší, ale vyloženě mi taky nevadí.. Nostalgická óda za "bouřlivými" devadesátkami, která baví spíš až ve finálovém hokejovém střetnutí, do té doby to je těžce naivní.. Já bych chtěl být Petr Svoboda! Překvapivě nejzajímavější česká "komedie" za dlouhou dobu. Ale jednu výtku mít musím, ten nalakovaný Hašek je prostě navíc. 65% ()
Solidní rodinný film, který z větší části cílí na nejmenší diváky, ale neurazí ani dospělé. Je zde sice mnoho naivity, ale ta přeci jen k určitým filmům neodvratně patří. Na český rybník nečekaně povedené. 7/10 ()
Goonies vibes ()
Reklama