Réžia:
Věra JordánováScenár:
Božena ŠimkováKamera:
František NěmecHudba:
Vadim PetrovHrajú:
František Peterka, Ilja Prachař, Zdeněk Řehoř, Hana Maciuchová, Jaroslav Satoranský, Bohuš Záhorský (rozprávač), Martin Růžek (rozprávač)Epizódy(20)
-
Jak Trautenberk lovil v Krakonošově revíru (E01)
-
Jak Trautenberk chtěl peříčko z Krakonošovy sojky (E02)
-
Jak Trautenberk topil Krakonošovým dřevem (E03)
-
Jak Kuba utekl ke Krakonošovi (E04)
-
Jak Trautenberk vystrojil hostinu pro štěpanického barona (E05)
-
Jak šel Kuba ke Krakonošovi pro poklad (E06)
-
Jak Trautenberk chtěl Krakonošovo koření (E07)
-
Jak Trautenberk kradl zvířátkům zásoby na zimu (E08)
-
Jak Trautenberk vyměnil Krakonošovi fajfku (E09)
-
Jak chtěl Trautenberk nový kožich (E10)
-
Jak šel Trautenberk do hor pro poklad (E11)
-
Jak Trautenberk sušil Krakonošovu louku (E12)
-
Jak chtěl Trautenberk poslat Kubu na vojnu (E13)
-
Jak si Trautenberk pochutnal na čerstvých pstruzích (E14)
-
Jak Trautenberk pořádal vepřové hody (E15)
-
Jak Trautenberk chytal ptáčky zpěváčky (E16)
-
Jak Trautenberk otrávil strakatou kozu (E17)
-
Jak Trautenberk odvedl horské prameny (E18)
-
Jak se chtěl Trautenberk pomstít Krakonošovi (E19)
-
Jak Trautenberk prodával vodu (E20)
Obsahy(1)
Trautenberk, Anče, Kuba, hajný a Krakonoš - oblíbené pohádkové příběhy. Chamtivý a lakomý Trautenberk, žijící v horách na samé hranici Krakonošova hájemství, by chtěl být velkým pánem. Ale celé jeho panství tvoří chalupa, kousek lesa, pár luk a polí. Jedinými jeho poddanými jsou Kuba, Anče a hajný. Příběhy, např. Jak Trautenberk lovil v Krakonošově revíru, Jak Kuba utekl ke Krakonošovi, Jak chtěl Trautenberk peříčko z Krakonošovy sojky... (Bontonfilm)
(viac)Recenzie (496)
Večerníčková klasika, akorát už jako malýho mě vždycky hrozně štvalo jakej je ten Krakonoš hroznej socialista a buzeruje chudáka drobnýho živnostníka Trantumberka....ono na takovou čeládku línou jako je Anče, Kuba a hajnej je potřeba občas být trochu přísný :) ()
Kuba, Anče, Trautenberg, hajnej a Krakonoš. To vše podepřeno nádherným hlasem Bohuše Záhorského udělalo z hraných večerníčků absolutní klasiku. Má to svoje kouzlo i pro dospělé - alespoň já jsem se vždycky bavil náramně :) ()
Roztomilé kulisy, roztomilé interiéry, bezchybné postavy v čele se správně vyžraným Trautenberkem, který se společně s Homerem Simpsonem stal mým idolem :o). A třešničkou na dortu je sojka práskačka, vedle kteréestébácký udavači vypadají jako amatéři. Himlhergotdonevertekrucajselement!! Tohle prostě nemá chybu!! ()
Jako píše Hermione - Trautenberg není sice ukázkou ctnostného a hodného zaměstnavatele, ale to, co mu dělá Krakonoš a jak na něj donáší bonz-sojka není moc hezké ;-) ()
Ideologická zabarvenost seriálu mi připadne spíš úsměvná (stejně jako u Jáji a Páji, kdy byl hlavním záporákem obchodník Krkovička), spíš mě dost štve ta téměř stoprocentní repetitivnost každého dílu, přerušená snad jednou, kdy si Krakonoš řekne "Trautenberk mi pořád něco provádí, co kdybych to teď zkusil já, když se nudím?" Samozřejmě to neplatí také o díle posledním. Jinak ale všechno hraje pro - výtvarná stránka (ač papundeklová) na výbornou, herci jsou odvázaní a celé je to i přes pár záporů legendární. ()
Pěkná pohádka o tom, jak to šlechtici měli v životě strašně těžké. Pořád nějaký rebelantský a nespokojený poddaný, do toho se proti nim spikly i nadpřirozené síly, každou chvíli na ně bonzovala sojka (ta byla lepší donašeč, než agenti StB) - no já bych šlechtice nedělal, ani kdyby mě za to zlatem platili. Fakt hrozná práce, věřte mi. A pokud nevěříte, tak se podívejte na tohle. ()
Krkonoše miluji a Krkonošské pohádky byly vždycky šperkem mezi pohádkami v České televizi. Od postav až po hudbu prostě kus perfektně odvedené práce, na kterou mnoho dětí nikdy nezapomene... ()
Náš nejlepší večerníček, ovšem pouze ten pro ty trochu odrostlejší děti. (Pro ty menší je to Maxipes Fík a pro ty nejmenší asi Krteček...) Ale rozhodně tenhle jediný neanimovaný večerníček patří po třiceti letech od svého vzniku do zlatého fondu českých pohádek. Kupodivu neruší (tedy hlavně mě, dospělého diváka) ani průhledná ideologická dobová premisa o modelově hodných poddaných a zlé (a ještě ke všemu německé) vrchnosti. Škoda jen, že nebylo natočeno více dílů... ()
Jak imperialista Trauntenberk pod jhem komouše Kuby těžký úděl měl... Být to bez Anče a Kuby, tak je to za plný počet. Ovšem tahle pekelná kádrová dvojka v tom figuruje a naprosto kazí dojem z papundeklu, sojky práskačky, hajného, Krakonoše, no a samozřejmě hlavně sympaťáka Trautenberka. Myslím, že bychom si spolu krásně rozuměli. ()
Tak jak zahrál pan Ilja Prachař st. legendárního Trautenberka známého jako světoborného vejžírku, tak si myslím že by to nikdo před ním ani po něm nedokázal. Možná jen že na jeho zkušenostech a praktikách dokonce vyrostlo i několik českých podnikatelů či dokonce politiků. Kam se hrabe kreslený kupec a sedlák Krkovička, nebo filmový Pandrhola. Ještě dlouho po této vánoční pohádce mě jako malého, tou svou rolí a jistou vychytralostí, komandírováním, lstivostí a já nevím čím vším nesmírně děsil. Dnes se spíše samozřejmě už zasměji. Klasický, neokoukatelný a všemi oblíbený večerníčkový seriál vždy zakončený nějakým tím Krakonošovým moudrem. František Peterka namaskovaný k nepoznání, byl ale také dobrý, jeho řádné území tedy revír byl kouzelný. Prostě Krakonošovo ničí jiní! A což teprve jeho pohotová špizunk sojka bonzačka, ta byla rovněž skvělá jako informátorka-vyzvědačka že? Tak himl hergot donrvetr krucajs element, Anče,Kubo, Hajnej kde je to jídlo ! ()
Za rychle počínající bouřky jsem při úprku mojí rodiny dolů z jedné hory v Jeseníkách dětem pro uklidnění vyprávěl pohádku, která mne v tom strachu z bouřky zrovna napadla. Bylo to, jak Krakonoš potrestal za cosi Trautenberka tím, že na něj poslal blesk a hrom... A mé děti se ale vůbec neuklidnily, takže Krkonošské pohádky asi nemůžou být zase až tak dobré, když nedokážou uklidnit děti... Jedna z pohádek: http://videa-zdarma.com/krkonosske-pohadky-jak-se-chtel-trautenberk-pomstit-krakonosovi ()
Tak tohle je pohádková klasika nad všechny klasiky. Ančí, Kuba, hajný, Trautenberk a Krakonoš.....kdo by neznal těhle pět jmen. I když jsem dětskému věku odrostl, tak i dnes se při to bavím perfektně :-)..... ()
Krkonošské pohádky jsou pohádkovou klasikou, ale také jednou velkou jednobrdovkou. Tupý Trautenberk totiž v každém díle nacpe svůj tučný břich či některého ze svých poddaných do Krakonošova, bdělá sojka to vyštěbetá pánovi hor, ten rafinovaně udělá z feudála pitomce a ještě přihodí poučení do života. Nic proti tomu, ale po pár dílech to již zdaleka není tak zábavné, jako když Krakonoš poprvé vytahá Trautenberka za uši. ()
Další stálice. Kdo by je neměl rád? Krakonoš byl drsňák a Trautnberk dostal vždycky na frak - každý díl o tom samém a stejně to bylo super. ()
„Já se neptám čí je to, ale co je to!“ Jak nadčasové.. Kulisy překračující vousatý vládce Krkonoš s konfidentskou sojkou po boku vs. obézní sudetský mocipán šikanující své, až na odbojnou Anče ušláplé, služebnictvo. Nehledejme skryté smysly, vždyť je to pro děti.. ()
Seriál si odlehčenou formou bere na paškál strasti podnikaní v podkrkonoší na sklonku osmnáctého století. Dobová fraška poukazuje na rozrůstající vliv socialismu přicházejícího ze západní Evropy. Ten je patrný zejména ve vzpurném chování zaměstnanců zahraničního investora Trauten Berga. Jeho zaměstnanci (zde pokojská Anna, správce Jakub a hajný, jehož jméno není uvedeno) nemají tolik ideologického zastání, nemají opěrné berly v odborech a v zmíněném učení, v myšlence socialismu, pokouší se tedy alespoň o drobné sabotáže. Kolektivizace je teprve netušenou metou, ačkoliv divák znalý dějin již ví, že to k ní pomalu a jistě směřuje. Zcela výmluvná je například pasáž, kdy svým poškozováním majetku zaměstnavatele v rámci třídního boje donutí jmenovaného k převedení části toho majetku, v tomto případě vejminek, kde budou Anče s Kubou po svatbě (kterou jim bezbranný zaměstnavatel Trauten Berg musí zaplatit do posledního krejcaru) bydlet. Dehonestace kapitalismu je zde patrná už jen pouhým vylíčením podnikatele Trauten Berga jako despotického šovinistického skrblíka, který přehnaně kalkuluje se svými investicemi. Seriálu dominuje tzv. Krakonoš. Zde se vlastně tvůrci už ani nesnažili o nějakou tu personifikaci, jen nám rovnou naservírovali postavu samotného Bedřicha Engelse. Jen s pojetím první i druhé internacionály dělají doslova cavyky a představují ji formou pohádkových metafor. Tu Engels alias Krakonoš přičaruje mlhu, tu krupobití apod. Již klasikové marxismu-leninismu věděli, že budování socialismu bude radostné, ale že to bude taková komická groteska, to nikdo netušil. Ale nyní můžeme společně s tvůrci říct, že ne, že tady se povedlo a bylo to velmi zábavné. Humor shledávám především v tom, že všechny socialistické tendence soudruha Krakonoše končí nikoliv rozvrácením ekonomických aktivit a zájmů investora, nýbrž jen v ztížení výkonu přidělené práce investorových zaměstnanců. Lapidárně řečeno: Vždycky jím tím vymýšlením pičovin jen přidělal práci. -A pak, že je pohádka fikce, ty vole. ()
Himl-hergot-rumcajs-element......... Bezkonkurenčně nejlepší hraná večerníčková pohádka. A Prachařův Trautenberk je k sežrání. ()
Jeden z nejlepších českých pohádkových seriálů vůbec je založen na svérázném, obtížně napodobitelném folklóru osobité severočeské národopisné oblasti, jak ho pojednala významná regionálně zaměřená spisovatelka Marie Kubátová; přivdanou Krkonošankou je podle mých informací i režisérka Věra Jordánová. Krkonošský v tomto ohledu znamená zároveň i tolik co jizerskohorský (geologicky tvoří obě pohoří jeden celek). Trautenberkově postavě jsem vždycky rozuměl jako symbolu normalizačních nomenklatur; jeho hamižná průzračná hloupost ho k tomu přímo předurčovala. Postavy jeho služebných jsou, jaké jsou; jejich útisk jednak odpovídá realitě doby, k níž se vztahují, jednak naivně monarchistickému cítění lidových vrstev. Krakonoš byl považován a je mocná přírodní síla, jakýsi místní všebůh s evidentně předkřesťanskými (patrně keltskými) kořeny. Humor, se kterým toto vlastně ponurá téma bylo autorsky uchopeno, tradiční plebejské švejkovství, které je oživuje, kytice skvostných hereckých výkonů, jež je dotváří (Peterkova kreace je patrně nejlepší příležitostí jeho početné filmografie), to všechno zakládá onu magickou sílu, která k této nejlidovější severočeské lidovosti přitahuje neustále další a další generace dětských diváků všech generací. Mj. proto, že Marie Kubátovou je Boženou Němcovou folklóru a bájesloví někdejšího českého Podkrkonoší a Pojizeří. ()
Staré dobré Krkonošské pohádky a jak se nevyplácí být zlý, chamtivý a lakomý. Tento večerníček měla ráda od dvou let i moje dcera. Bavily ji Teletubies a Trautenberg :-) ()
Zdárný příklad toho, jak komplexní mohou pohádky být. Protože mám z jedné strany Jizerské hory a z druhé Krkonoše, pověsti a povídačky o Krakonošovi jsem slýchával i v reálu. Jejich televizní verze pak patří ke klenotům české pohádkářské školy. Patrně jeden z nejlepších hraných večerníčků co kdy televizní stanice vysílala. Nezapomenutelný František Peterka coby vládce Krkonoš, nenapodobitelný Ilja Prachař jako prevít a paprika v jedný osobě Trautenberk, jedna z životních rolí Hany Maciuchové alias Anče a takřka životní role pro Jardu Satoranského jako Kubu. A nesmím zapomenout na skvělého Zdeňka Řehoře jako naivního a nešikovného hajného. Pro děti skvěle napsané příběhy nesoucí poslání, závěrečná moudra a ponaučení, dětsky vděčné speciální efekty a použití živých zvířátek, kupa legendárních hlášek. Navíc průkopnické využití mobilní telefonní sítě a e-mailu v jednom díky sojce práskačce. I když sem tam se nějaká chybička najde, jako v jednom záběru pozdní střih, nebo prodlevy pózy a k ní příslušného speciálního efektu, ale to tady vůbec nehraje roli. Ač jsou příběhy krátké, jsou trefné, jasně čitelné a na své si nepřijdou jen ti nejmladší, ale takřka všichni, kdo zasednou před televizní obrazovku. Navíc nemůžu opomenout silné sentimentální pouto, které ke Krkonošským pohádkám chovám. Neoddiskutovatelných pět hvězdiček. ()
Reklama