Réžia:
Quentin TarantinoScenár:
Quentin TarantinoKamera:
Robert RichardsonHrajú:
Brad Pitt, Mélanie Laurent, Christoph Waltz, Eli Roth, Michael Fassbender, Diane Kruger, Daniel Brühl, Til Schweiger, Gedeon Burkhard, Jacky Ido, B. J. Novak (viac)Obsahy(4)
Bolo - nebolo v nacistami okupovanom Francúzsku... Vitajte v Druhej svetovej vojne podľa Quentina Tarantina, kde historická realita ustupuje ľahko brutálnemu rozprávkovému rozprávaniu jedného z najkontroverznejších filmárov súčasnosti... Nemeckých vojakov ešte neprestali bolieť nohy po smelej invázii do západnej Európy, keď mladučkej Shosanne priamo pred očami nemecký dôstojník Hans Landa vyvraždil celú rodinu. Ona sama len tak-tak unikne do Paríža, kde sa ukryje pod novou identitou prevádzkovateľky kina. Na inom mieste hákovým krížom rozkopanej Európy sa pod vedením ľahko vulgárneho amerického poručíka Aldo Rainea formuje nezvyčajná vojenská jednotka. Úlohou jej členov je nielen prežiť na území plnom nacistov a ich prisluhovačov, ale zároveň likvidovať ich elity tak efektne, až sa medzi nimi začne šíriť strach a panika. Hovoria si Bastardi a práve ich čaká tá najťažšia misia, ktorá môže úplne zmeniť priebeh vojny. V jednom parížskom kine sa chystá premiéra nového nemeckého propagandistického eposu a tejto udalosti sa má zúčastniť celý rad nacistických špičiek, možno aj samotný Hitler. Úlohou Bastardov bude preniknúť na akciu a ukázať šéfom Tretej ríše, aké to je, keď je človek mŕtvy. Ale nepočítajú s tým, že priamo pod svetlami premietačky spriada svoj plán pomsty za smrť blízkych ešte aj osirelá Shosanna. A keď sa jeden geniálny plán na spáchanie atentátu pretne s iným skvelým plánom, výsledkom môže byť ešte geniálnejší - neúspech. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (3 156)
Kurva prdel! Buzeranti zasraný! Jděte do prdele! Vyjebanci zkurvený. Ty jdi taky do prdele! Zatracený posraný náckové! Zkurvysyni! Nešahejte na mě! Zkurvený brátwursti! Sakra, nechte mě!..... 2. Svetová vojna a Tarantino? Veľmi lákavé (už chcem ten western !). Opať vidno na filme hravosť. Zaujímavé postavy, hlavne Aldo Raine a fenomenálny Hans Landa. Skvelá prvá polovica filmu, kde sa toho deje naozaj dosť a rôznorodosť je veľká, ale v tej druhej polke sa to už motá len okolo toho plánu a bavil som sa podstatne menej. Nedosahuje to celé ani zďaleka kultovosť a celkovú vtipnosť Pulp Fiction, je to len príjemný film z atraktívneho prostredia tak trochu iným pohľadom na aký sme boli doteraz všetci zvyknutí. ()
Nedokázal jsem si představit, že Tarantino dokáže zpracovat takovýhle válečný téma, ale ono nejenže ho dokázal zpracovat, ale ještě z toho udělal úžasně zábavnou podívanou, sice osobně bych uvítal daleko víc scén s Panchartama a naprosto úžasným Bradem Pittem a jeho šíleným amíckým přízvukem, protože je to vždy vrcholná scéna filmu, když se objeví, ale ani nemůžu říct, že ty ostatní více méně ukecaný části byly špatný, ba naopak, druhá linie s židovkou a kinem je taky skvělá a místo Brada Pitta v ní akceluje geniální Christoph Waltz v roli vychcanýho lovce židů, tak úžasnýho SSáka jsem ve válečných filmech o druhý světový snad ještě neviděl. A navíc se mi na tomhle filmu libí fakt, že to peče na nějaký historický fakta, který každej zná, každej ví, co se bude dít, co se stane a tak, pak to totiž postrádá napětí a očekávání z toho, co bude dál a je to nuda, což tady Tarantino krásně vyřešil pozměněním historie ()
Tarantino to dokázal! Natočil film, ve kterém se celou dobu jen nekecá o blbostech a všude nestříká krev. Konečně dialogy, které člověka zaujmou a samozřejmě pobaví. Konečně téma pro šírší okruh diváků. Je dobře, že kromě vážných filmů o 2. světové válce, vznikl film o smyšlených Hanebných panchartech, kteří jdou vlastní cestou, nebojí si udělat z nácků srandu a především těm hajzlům dát co proto. Navíc se tady sešla opravdu skvělá herecká parta. Oscarový Waltz, zábavný Pitt a sexy Mélanie Laurent. ()
Tak jsem se na to těšil po všech těch komentářích na csfd, až jsem nechápal co vlastně se vychvaluje. Tarantino poslední dobou přeceňuje svoje síly a válečná tématika se k němu moc nehodí i když je to jen věc názoru a kdyby do Inglourious Basterds neobsadil Pitta, asi bych nedal ani 3 hvězdičky. Asi jsem nepochopil o co Tarantinovi šlo, ale několika minutové dialogy, při kterých jsem usínal a některé nudné scény mi nebyli po chuti . . a když z celých 150min. jsem se bavil nebo byl zaujat celých 40min. tak je to už opravdu smutné. Bez pochyb Brad Pitt hrál opravdu skvěle a jeho přízvuk neměl chybu, ale čekal bych, že když se skupina i film jmenovali Hanebný pancharti, bude tam s nimi více scén, než jen neustálé připravování diváka na odehrávající se děj a konečný nástup završený Bradem. Válečné filmy mi nevadí a stejně jako v Pulp Fiction nebo SinCity i zde nechyběla hořká satiričnost, jakou Tarantino umí tak dobře podat, ale po HP se trošku bojím co přijde dál. Abych vyvrátil svůj prvotní názor na film ,zašel jsem kouknout na Pancharty ještě dvakrát, ale bez pozitivního efektu a jen ve mě tato zkušenost prohloubyla prvotní názor na film. 65% ()
(1001) Ach jo, znovu a znovu se dívám na Hanebný pancharty ve snaze zjistit, jestli se mi ten film líbí nebo ne. A nejvíc mému úsilí hází klacky pod nohy mistr režisér osobně, protože na každou skvělou věc přijde se dvěma mínus-skvělými. Vynalezl si speciální šablonu/formu na dělání filmů a tu teď pravděpodobně až do skonání světa bude znovu a znovu naplňovat. A paradoxně při tom bude čím dál víc a víc vyprázdněný. V Panchartech se velmi nebezpečně přibližuje hranici mezi snesitelností a nesnesitelností, a protože jsem cestovatel z budoucnosti, tak vím, že už to bude jenom horší. Tak jako lord Voldemort při každé další vraždě roztrhne svou duši a stane se víc zrůdou a méně člověkem, tak i Tarantino při každé další opakované, nekonečně dlouhé, ne tolik vtipné, a ani ne tolik nutné promluvě některého ze svých hrdinů přichází o kousek pověsti inovátora a geniálního kombinátora, za nějž jsem ho kdysi považovala. Recyklování příběhových, stylistických i hudebních motivů z předchozích filmů je vůbec choroba, kterou jsou Pancharti prolezlí skrz naskrz. Možná je to tím, že mu scénář uzrával v hlavě během dlouhých let, kdy pracoval na jiných věcech, každopádně to ale následný dojem nepůvodnosti neomlouvá. Takže když slyším hudbu, která Nevěstu doprovázela při boji s Šílenou Osmaosmdesátkou, nebo zase jednou při napjaté přestřelce novopečený rodič používá svého statusu k vyjednání své osobní záchrany, jsem tím vlastně otrávená, i když bych třeba nechtěla být, protože jiné momenty filmu mi přijdou super. Ale když už jsem u toho vyčítání mu, že dělá ty samé věci pořád dokola, tak zrovna jedna věc, kterou neudělal, by mě zajímala, kdyby ji zkusil udělat. A totiž že by uskutečnil původní plán a po vzoru Kill Billa vyrobil Pancharty jako dvojdílo, jehož jednotlivé části by byly stylově i tematicky trochu jiné a vzájemně by se spíše doplňovaly, než že by se navzájem vyloženě potřebovaly. (Ovšem za předpokladu, že by měl pro oba filmy dost opravdového obsahu a nebyl by to jenom rádoby cool znějící balast.) Protože tím, že od tohoto plánu upustil, získal jeden film, jehož jednotlivé součásti spolu pohromadě úplně nedrží, a pro mne je to občas silně frustrující. Film hodně vzbuzuje dojem, že se jedná o hrubý sestřih z většího celku a že v plánu bylo mnohem víc věcí, o kterých divák nic neví, ale postavy to zažily a nejspíš počítají s tím, že my to také víme. A hlavně tím vzniká ta podivná nerovnováha mezi hlavními postavami a jejich skutečným a domnělým vlivem na příběh, který se ve filmu odehrává. Ano, ten starý dobrý argument, že titulní Pancharti by ve filmu nemuseli vůbec být a skoro nic by se nezměnilo. V tenhle moment je potřeba zmínit to, že já jsem velký fanda toho, když se filmaři nekoukají na příručky a "pravidla" a dělají si, co chtějí (když to ve výsledku funguje a dopadne tak, "jak má"). Kill Billovi bych si nedovolila ani na vteřinu vyčítat odbočky k epizodám vedlejších postav, které nejsou fatálně spojené s hlavním konfliktem, protože tam do sebe ta mozaika dokonale zapadá a nikde nemám pocit hluchého místa a konec rozumově i pocitově vyplývá z předchozích viděných událostí. V Panchartech to naopak skřípe, a občas hodně hlasitě. Já za hlavní postavu filmu považuji Shoshannu. Její osud je nosným rámcem celého kolosu. Její ruka doslova roztáčí celou tu mašinerii. A film se k ní tak po značnou část svého trvání i chová. Velmi se mi líbí, jak je neustále nucena přizpůsobovat se neočekávaným a brutálním zásahům zvenčí. Velmi velmi moc se mi líbí, jak je navržena a použita postava Fredricka Zollera a jak si ji Daniel Brühl vychutnává. A vysloveně zbožňuji, jak Tarantino použije mediální obraz obou dvou, aby dopověděl jejich příběh do hořce triumfálního konce. Jenomže pan režisér jako by pořád neměl dost a nebo ho to snad někdy před chvílí přestalo bavit a prostě se najednou rozhodne, že hlavní postavy jsou vlastně Pancharti a Landa a odskočí si s nimi pryč ukončit film někde jinde a ještě navíc i v trochu jiném žánru a to je pro mne najednou gargantuovské zklamání. A Tarantino si ani nedokáže odpustit poznámku o mistrovském díle na úplném konci, a to už mám vyloženě pocit, že mě naschvál provokuje, jenom mě, která se krčím pod tím obrovským plátnem ve tmě. Tak víš co, ty pacholku, na mě to tedy nefunguje, abys věděl. Tenhle film pro mě osobně postrádá onen metaforický kufřík svítící zlatě a o masterpiecu si můžeš nechat zdát. P.S.: Z těch mnoha situací tohoto filmu, ve kterých herci předvádí svoje schopnosti vrstvit, co všechno jejich postavy vědí a nevědí, ukazují a neukazují, co hrají jako herci a co hrají jako postavy, jsem se rozhodla udělil zlaté medaile Melanii Laurent a Augustu Diehlovi, kteří byli v mých očích prostě nejskvělejší. (11.2.2018) () (menej) (viac)
Tarantino vracia úder a celému svetu dokazuje, že na to ešte má. Nehanební bastardi nie su vojnovým filmom, ani najlepším akčnym snímkom všetkých dôb ale čírou esenciou toho, čím Tarantino bol a zrejme aj vždy bude, nech boli jeho sprevádzajúce marketingové vyhlásenia akékoľvek prehnané. Tentokrát však jeho pokus vyznieva umiernejšie a komplexnejšie, možno síce niekoho prekvapí občasnou komornosťou ale dlhé a skvelo vypointované dialógové scény patria k tomu najlepšiemu, čo je v jeho tvorbe k videniu a tradične kvalitne poskladaný soundtrack vrátane Morriconeho len podporuje divácky zážitok "par excellance". Jedinú výhradu smerujem k samotným bastardom, ktorých potenciál nie je zďaleka využitý naplno ale v tej záplave remeselne bravúrne zvládnutých scén to zrejme mnohí ani nepostrehnú. Nečakajte veľkofilm z druhej svetovej vojny a určite nečakajte faktografiu, o to viac si túto netradičnú poctu a pritom divácky vďačnú Tarantinovku dokážete užiť. A že to stojí za to. ()
Dle mého názoru nejpropracovanější a nejuvědomělejší tarantinovka. Více zde: http://25fps.cz/2009/kdysi-davno-v-tarantinem-okupovane-francii/ ()
Tarantino si natočil vlastní Tucet špinavců a samozřejmě to po tarantinovsku zábavně přepálil a vyhrál si. Titulní komando je jen jednou z postav a rozhodně ne tou nejzajímavější. Některé scény jako úvodní výslech v chalupě, nebo pozdější konspirační schůzka ve sklepní hospodě) se zdají být nekonečné (ale vůbec ne nudné), mezinárodní obsazení při vymazlených dialozích neustále přechází z francouzštiny do němčiny a angličtiny a samozřejmě nechybí detailní erupce brutálního a krvavého násilí a zmínky o dobové kinematografii a odkazy na ni. Film si pro sebe krade Waltz coby Landa, ale i Brühl a Pitt jsou fajn. ()
Pokud se sexuální život Quentina podobá jeho filmům, pak jeden sexuální akt rovná se dvěma hodinám namachrovaných keců a chlapáckých póz, aby dotyčnému následně po pár sekundách jeho úd bezmocně zvadl. Už jsem v Tarantinově případě napsal, že mě oslovily jeho první tři filmy a poté jsme si přestali rozumět. Válečný film mám ale rád, takže Quentin se mi mohl strefit do nálady. Jeho silnou stránkou je kreativita a znalost kinematografie, jakou se ve světovém měřítku může pochlubit jen málokdo. Bohužel mě nebaví luštit všechny odkazy na snímky, které kdy Tarantino zhlédl ve své garáži, a naopak mám často chuť ho nakopat za to, jak hanebně se svými nápady zachází. Přichází se spoustou potenciálně zajímavých postav, jenže ty zůstávají ploché jako list papíru a slouží pouze jako východisko pro nějakou hlášku nebo vtípek. Jediná propracovaná postava a zároveň jediný (anti)hrdina, který si zaslouží označení hanebný panchart, je plukovník Landa v okouzlujícím podání Christopha Waltze. Za zmínku stojí ještě válečný hrdina v roztomilém podání Daniela Brühla, z něhož je cítit Tarantinův smysl pro ironii. Všichni členové spojeneckého oddílu jsou jen figurky bez potenciálu. Nejvíc zabolí, že Tarantino selhává jako vypravěč. Snímek nefunguje jako celistvý žánrový kousek, je to nefalšovaný pulp s řadou funkčních a vtipných jednotlivých scén, kde se projevuje Tarantinův cit pro práci se žánrovými klišé, které systematicky staví na hlavu. Jenže jako celek to zatraceně skřípe už i proto, že míra nadsázky kolísá, stejně jako usazení snímku mezi žánry. Že si Quentin dělá z historie šoufky, to mi přitom vadí ze všeho nejmíň. Úvodních deset minut je famózních, scéna popravy utečenců je mrazivá a má styl. Kdyby Tarantino udržel laťku, má 5* jistých. Jenže vzápětí uklouzne ke skopičinám a je po stylu. Tarantino vyhovuje spoustě těch diváků, kteří chtějí "vypnout", jenže jsou příliš vzdělaní a sběhlí ve světě filmu na to, aby jim k zábavě stačily Babovřesky nebo béčkový akčňák. Quentin jim dokáže vyjít vstříc tím, že naservíruje postmoderní míchanici s řadou efektů a hříček. Byl vždycky zastáncem myšlenky, že filmy jsou tu pro zábavu. Kdo chce poslání, s důvěrou se může obrátit na pošťáka. Celkový dojem s ohladem na Landu a půvaby obou femme fatale: 60 %. Bohužel musím konstatovat, že s ohledem na to, jakou exkluzivní mezinárodní značku ve světě filmu Tarantino představuje, je zatraceně konformní a mohl ze sebe vydat víc. Nad rámec hollywoodských pravidel jde totiž jenom tím, že šikovně a odůvodněně používá čtyři jazyky za situace, kdy americké publikum striktně očekává zábavu v angličtině. ()
Parádní a originální jako vždycky. Bylo řečeno spoustu věcí o geniálních hereckejch výkonech, apod. Co bych chtěl já vypíchnout jako to co mě pobavilo je především to, že hlavní náckovskej padouch se jmenuje LANDA! Sám Tarantino považuje tenhle film za svuj "masterpiece", což vtipně parafrázoval v závěrečný scéně filmu - "I Think this might be my masterpiece." ()
Při příchodu do kina jsem se pro jistotu připravil na všechno a obrněn velkou dávkou NADHLEDU (který u sledování tohoto filmu budete potřebovat, jinak na něj moc dlouho koukat nevydržítě) se pustil do sledování. Byla to v každým případě jízda! Narozdíl od jiných uživatelů jsem s tou akcí neměl větší problémy a během celého filmu mě nečekala ani chvilička nudy. Hudba a dialogy byly super (3 jazyky v 1 filmu oceňuju) a samozřejmě byli dobří i herci (Pitt se staral především o humor, ale herec číslo 1 pro měl byl Waltz v roli Hanse Landy). Humor, po většinu času černočerný až cynický, byl sice dost specifický, přesto jsem se chvílemi i bavil (nejvíc asi u Rainova "italského" přízvuku). Přesto na 5* mi to nepřijde, někdy ta nadsázka Tarantinovi prostě nevycházela a z některý věcí bych si já osobně pr*el teda nedělal (btw, všechny scény s Hitlerem byly neuvěřitelně trapné, ale naštěstí jsem na ně byl z traileru aspoň trochu připravenej). ()
Jak říká Apač Aldo Raine: „Celé je to příliš pěkné, než aby to byla pravda..“ Tarantinova rozkošná fraštička z válečné Paříže, kde si nacističtí pohlaváři již brzy zatančí své poslední celuloidové tango. Pan režisér porodil dalšího parchanta, jenž je synem tisíce filmových otců, proti svému zvyku tolik neexhibuje v dialozích a udělal tak z nich nejsilnější prvek filmu. Z hereckého ansámblu zaujali zajímavá Mélanie Laurent a M.Fassbender, naopak Eli Roth ukázal, že to není žádná sláva ani před kamerou. Ovšem pozor, Quinte! Jak na konci ten apačský rytec na nacistická čela mluví o svém masterpiece, tím tvým pro mě pořád zůstávají ti Hanebný pancharti ze starého skladiště, co nemůžou najít krysu. Mimochodem, v tom Goebbelsově kasaštyku Pýcha národa muselo být víc mrtvých než v Hard Boiled.. ()
Hanebný panchanti se hlásí k serioznímu válečnému filmu, brzy však lze poznat, že zde cosi nehraje. Zcela se začne projevovat Tarantinův rukopis. Objeví se scény jako vystřižené z jeho starších snímků, jen přenesené ze současné periferie Los Angeles do malé vísky kdesi ve Francii. Následně po tomto zjištění se necháme unášet celkem napínavým příběhem (SPOILER) o plánech a realizovaném atentátu na starého Ádu (KONEC SPOILERU). Osobně jsem na snímku ocenil, že režisér kašlal na dodržování nějakých uznávaných faktů a jel si zcela dle své fantazie, navíc příliš nevybočil ze svého stylu zpodobnění násilí. Tím nám předvedl další sice z nekonečné řady filmů o druhé světové válce, ale naprosto originální film. ()
Tarantino jak ho opravdu nemám rád. Všechna čest famóznímu trojlístku Waltz-Schweiger-Laurent a scénám, v nichž některá jeho část hraje prim, úšklebek přehrávajícímu Pittovi a pár facek všemu ostatnímu od trapného Rotha až po samotného Tarantina, jenž definitivně zmutoval na egoistického mamlase bez špetky soudnosti a dobrého vkusu. Nečekal jsem akční jízdu dekády, jen jsem se v té záplavě vykrádaček, neumětelských odkazů, pozérských dialogů a prvoplánového (tedy ne moc zábavného) násilí nestihnul bavit. Vivat dialog v hospodě a úvod na farmě, všechno ostatní spálit a zahodit. ()
[imdb: 8.6/10] | me: Bonžornou. Opäť Tarantino, opäť niečo iné, opäť výborné ... Dialógy majú šmrnc, Christopher Walz je ako Jew Hunter vynikajúci. Pitt alias Aldo Raine nemá chybu a celkovo má film veľmi svojský nádych, humor a zvraty ... Očakával som viac akcie v podobe baseball-iek, ... proste trošku viac (basterds) násilia keďže plagáty sú dosť krvavé, ale celkovo to má presne to, čo iné filmy nemajú: Tarantinov look a s tým spojenú akciu, dejové zmeny, vtip atď... plus celkový náboj naberá na autentickosti vďaka nemecko-francúzskym (a samozrejme talianským :) ) pasážam. Má to šťavu, stojí za to. Arivederči. ()
Filmová nirvána v plné kráse. Tarantino znovu zanechává nesmazatelnou stopu v dějinách kinematografie, činí tak snímkem, kterému je těžké cokoli vytknout. Christopher Nolan v jednom rozhovoru prohlásil, že film nesmí být za žádných okolností sterilní. Tarantino jeho slova naplňuje do posledního písmene a jeho opus magnum nemůže být vzdálenější schematickým vyprávěnkám, kterými nás továrna na sny neúnavně krmí. Tarantino miluje film a nebojí se to dát najevo. Boří konvenční postupy, hraje si s diváckým očekáváním, vyhýbá se zavedeným klišé a Pancharti se pod jeho rukama stávají neuvěřitelně živým a svěžím dílem, které je radost sledovat, prožívat, vychutnávat… Má to sťávu, má to grády, má to styl a nad vším ční scénář, který hluchá místa nezná. Přes všechnu filmařskou drzost jsou Pancharti přístupní všem (soudě podle reakcí spolusedícího publika), pro osoby vyžívající se v odkazech pak Tarantino otevírá jiné dimenze… Řemeslně bezchybné (kapitola první!), herecky prvoligové (Waltz, Pitt, Krugerová), neskutečně emotivní a dramatické (během poslední kapitoly se o mě zcela vážně pokoušel infarkt) a pekelně, pekelně vtipné. Pane režisére, děkuji. Kvůli podobným filmů chodím do kina a podobné snímky nikdy neváhám pasovat na titul osobní film roku. C´était génial. 100% ()
Ano Tarantino znovu uplatňuje svůj cit pro umělecké stvárnění scén, všechno do sebe perfektně zapadá a je vidět, že si na tom dal záležet. Celým filmem se táhne jemné sebeparodování a černá vtipnost, což je další typický znak tohoto slavného režiséra. O kapitolách nemluvě. Prostě Basterds jsou taková pomyslná tečka za všemi jeho kultovními filmy, z každého si bere něco a servíruje nám guláš, který díky úžasným výkonům všech zůčastněných, hodně obstojné hudbě, westernovému stylu vyprávění, skvělým scénám vysvětlování (Samuel L. Jackson) a představování postav je jeden z nejzajimavějších projektů roku. Ale mínusy se taky najdou. Rozhodně bych zkrátil délku, protože některé zbytečně protahované scény bez jakékoliv zajimavostia přehnaná ukecanost mi někdy dost vadila. Přehrávající Pitt a jeho nelogické chování a odpovědi taky nebyly zrovna to, co jsem očekával. Pravda, asi ta jeho postava tak trochu retardovaná být měla, ale mohlo se to podat trochu lépe. Možná mi vadil trochu i ten válečný německý hrdina a jeho otravné otravování, ale bez něho by to asi nešlo. A taky by tam nebyla ta krásná romantická scéna na konci, pro Tarantina tak typická. Ten si opravdu nebere servitky a bez jakékoliv úcty znásilnuje historii a všechny osvědčené filmařské a příběhové postupy. Za což mu děkuji, protože právě taková čerstvost a odklonění od nalajnované cesty mi ve většině filmů chybí. Postavy: Landa, jehož asi kdekdy hraný šarm a galantnost, pod kterou se skrývá zrůdná vytrvalost a šílenost (BINGO či smích u sádry), je určitě nejlepší záporák roku. A i přes jeho hnusné činy mi ho bylo trochu líto. Dále pak skvělá Shosanna a její nezávislá cesta pomsty, která Bastardům na konci zčásti pomůže, ale ne všichni z toho budou štastni (Roth...), úžasně zkarikaturován Hitler, Goebbels a další vysoké i nižší postavy německé říše.. SUMA: kdyby Tarantino vynechal tu třetí kapitolu + některé zbytečné protahováky, asi bych dal 5. Takhle 4 a mile mně to překvapilo. ()
Co od Tarantina očekávat než jen spusta vtipných a skvěle promyšlených dialogů. Scén, které dávají veškerým klišé pořadně na zadek a detailního násilí na kterém se určitě režijně i herecky podílel Eli Roth. Musím se přiznat, že jsem s první třetinou filmu měl docela problémy. A bál jsem se, že do konce filmu to bude nuda. Naštěstí se to vše obrátí naruby a vlak nabral na rychlosti ve všem co se dalo. Překvapilo mě, že některé věci nedotáhl dokonce. Třeba jednotlivé představení všech panchartů, kde Tarantino začal a skončil pouze u Huga Stiglitze. Tarantino by měl být předsedou nějaké castingové komise a určovat obsazení všech filmů. Nevím, jak on to dělá. Najít a obsadit Christopha Waltze byl dokonalý castingový tah a vy si můžete vychutnat veškeré dialogové perličky po celou dobu filmu. Brad Pitt už ničím nepřekvapil, ale jeho italština byla dokonalá. Expozice filmu byla pro mě divná, ale závěr se Tarantinovi povedl a to nejen pro stránce děje, ale i po stránce "umělecké". Kamera, střih, světla i hudba vytvořila z davové scény v kině jeden z nezapomenutelných zážitků. ()
Režisér se zahanbeně cítit nemusí, ale koule (kdybych nějaké měla) mi to na rozdíl od těch, co patřily majoru Dieterovu Hellstromovi (alias King Kongovi), rozhodně neurvalo. 75 % max. Edit.: Po druhém zhlédnutí, při němž jsem byla zbavena vysokých očekávání, jsem se královsky bavila. [Kino] ()
Tak Vám nějak nevím... Nějak se to v mé filmové dušičce mele... je něco rušivého... Nějak se zatím nemohu pofackovat s historickými fakty a nadsázkou, ale ať tak či onak... Podstatné je, že minimálně 4 hvězdy si zaslouží zejména výkon Christopha Waltze a mnoha dalších... Já se historickými fakty a s Quentinovo pojetím na podruhé nebo napotřetí nabo postoosméééééé nějak pofackuju.... :-) ()
Reklama