VOD (1)
Série(4) / Epizódy(38)
Obsahy(1)
Nový komediálny seriál Medveď od stanice FX je o jedle, rodine, šialenstve rutiny, kráse zmyslu pre naliehavosť a poriadne úskočných háčikoch. Keď mladý šéfkuchár Carmy bojuje za premenu obchodu The Original Beef of Chicagoland aj seba samého, pracuje spolu s neohrabaným personálom, z ktorého sa nakoniec stane jeho vyvolená rodina. (Disney+)
(viac)Recenzie (103)
Seriál z prostředí restaurační kuchyně plný stresu, hádek a emocí. Na jednu stranu zajímavá sonda do prostředí, o kterém má většina lidí zkreslené představy, na druhou stranu sledovat 4 hodiny řevu a hádek se dá vydržet pouze se sebezapřením. ()
vyzerá to tak, že všade na svete je to podobné. Choďte nakuknúť potajomky na ansámbel vývaru -ala čo Slovensko dalo, od upratovačky ,cez čašníkov, a nakoniec 2 priemerne platených kuchárov namiesto 5. kde Okrem a la carty sa ešte rozhodli vydávať menučka a aj ich vyvážať ca tak pre 200 ľudí.. no jeden šialený úlet. Otroka v 46 stupňovom letnom pekle kuchyne bez klimy či digestorov dokážu robiť len veľmi šialení jedinci, naviac je zázrak, ak si nevyvinú permanentnú nenávisť k "hosťom". Mnohí si zafilozofujú nad bravúrnym úmyslom režiséra, pritom si len uvedomil, z čoho sa títo kuchári vyvinuli. Mne ich obsedantnosti a závislosti prišli vlastne úplne normálne, ()
První dvě série 75%... Třetí 60% ( nejlepší díl třetí série je 6-tý) ()
1 Série: 60 Procent, 2 Série: 75 Procent ()
Nechápu, že jsem o tenhle seriál zakopnul jen náhodou. Proč se o tom víc nemluví. Krásně zpracovaný prostředí, perfektní záběry, herecky kvalitní. Sem tam zvláštní střihy mezi scénami, ale to je jediná maličkost co mi tam lehce překážela. Šiřte ten seriál kde se dá, tohle si zaslouží být známější. :-D ()
8/10 Stačí jedna kuchyň, skutečné postavy a interakce mezi nimi a je v tom víc napětí, emocí, příběhu než v jakémkoliv jiném seriálu z letošního roku. The Bear je dokonalým příkladem, že scénář vždy byl to nejdůležitější. Je úplně jedno, kolik máte na seriál peněz a kolik v něm bude lokací, triků atd. Jsou to jen prázdný sračky, které nesahají tomuhle projektu ani po kotníky. Ne nebude to můj nejoblíbenější seriál, to ani náhodou. Ale po všech těch prstenech moci, rodech draků, bandách, andorech a dalších zhovadilostech mi vrátil naději, že se furt točí věci, které dokáží opravdu zaujmout. 7. epizoda naprostý vrchol, konec mě naopak dost zklamal. ()
Geniální! Skvělé tempo, skvěle tématicky zaměřené, skvělé postavy, skvěle umělecky natočeno, skvěle herecké výkony, zejména pak Jeremy Allen White. Jediné, co snese kritiku, jsou některé příběhově méně zajímavé epizody. A epizoda 7 patří k tomu nejlepšímu, co jsem měl možnost za posledních pár let vidět, naprostý masterpiece. ()
Teda tady hodnoceni nechapu. Ten serial je o bande vyschizovanych zamestatncu jedenoho bistra. Jedina dobra scena byla, kdyz uspali lekama bandu deti na detske oslave. ()
The Bear je velkým překvapením v malém kulinářském podání. Seriál se zaměřuje na mladého a talentovaného šéfkuchaře Carmena, který se vyrovnává se smrtí svého staršího bratra prostřednictvím práce v upadajícím rodinném podniku, který po něm znenadání zdědil. Život hlavního hrdiny je převrácen ze dne na den, přičemž chaos v jeho hlavě je velice šikovně vyobrazen specifickou stylistikou založenou na rychlém prostřihu krátkých záběrů doplněných o intenzivní soundtrack. Divák už od počátku pociťuje napětí, které pomyslně bublá pod pokličkou, a trpělivě čeká na okamžik, kdy mu všechny ty Carmovy potlačované emoce explodují přímo do tváře. Třicetiminutová stopáž jednotlivých epizod ten vnitřní tlak ještě více umocňuje, přičemž shledávám za rozumné, že první série má pouze 8 dílů. Kdo chce, může si toto konverzační drama zhltnout v rámci jediného dne, a i tak se seriálem nebude cítit přehlcen. Osobně považuji za velmi zajímavý prvek retrospektivní (místy až snové) sekvence v úvodu každého dílu, které představují jakýsi klid před bouří a které zároveň člověku pravidelně připomínají, že aktuálně sleduje něco skutečně neobvyklého. Zakončení první série prostřednictvím nepřerušovaného emocionálního monologu narušujícím jinak chaotické tempo celého seriálu je výborným krokem, J. A. White zde má velice lidský přednes, který člověka vrátí do reality. Jsou to ale momenty jako právě tento, které mě vedou k myšlence, že zařazení seriálu do žánru komedie není úplně šťastné. Humor je zde spíše vedlejším efektem absurdity realistického způsobu zachycení lidského života, nikoliv prvoplánovým prostředkem pro ždímání emocí. V tomto směru tak mohou být někteří diváci (ne)mile překvapeni rozdílem mezi realitou a vlastními očekáváními. Já osobně jsem ale za vážnější notu vděčná, jelikož je zpracována kvalitně a s pokorou... Informace o druhé sérii mě trochu znepokojily, protože ta první má relativně uzavřené téma, finální cliffhanger ale zaujal, tak se nechme překvapit tím, jestli si The Bear svoje kvality udrží, anebo padne do propasti mainstreamu… ()
Nemám slov.. MASTERPIECE💎 ()
2. řada výrazně potěšila. Me pocity z té první byli sice kladné, ale něco tomu chybělo. A to prázdné místo v 2. řadě zaplnily rozvojem postav, minulostí a celé to dali do kuchařského prostředí, které je hrozně zajímavé. Zabaví, vykouzlí úsměv, prostě...proč tomu nedát šanci. 1. řada slabší 4*, 2. silnějších 5* ()
Uvařit z námětu třetí řadu, bude značně nastavovaná kaše. Vše bylo řečeno, zázračné proměny nastaly, herecké koncerty některých postav oceněny. ()
Ale to bylo milé... ()
Tak tohle bylo strašně vtahující. Pohled kterým na to vše dění člověk skrze um tvůrců má je jako by se tohle vážně dělo v tu chvíli to na co hledíte. Všechny postavy působí tak reálně a snad dokonce, jakoby člověk sledoval něco víc než jen seriál. Skoro dokument, ale s náručí zeširoka připravenou pro každého kdo se dívá. Koukněte se na toho skvělého kuchaře a ty lidi co tam jsou s ním. Nechte do sebe vsáknout ty emoce, to dění, ty vůně a chutě. Působí to tak smutně a šedě, ale zároveň vidíte ty barvy a ten vývoj. Proč je tak divnej? Ale tak zajímavej? Co se to vlastně tomu chlapovi stalo a co tomu předcházelo? Opravdu si myslí, že lze z něčeho takového udělat něco velkého? S takovými lidmi kolem sebe se to nezdá zprvu možné, ale postupně tomu začnete věřit. Ne jen, že chce člověk odpovědi na otázky, ale zároveň zjišťuje, že chce aby ti všichni co tam pracují pod jedním z nejlepších kuchařů, dosáhli svého plného potenciálu. Aby v sobě probudili to co v nich je, když už se tam tak sešly se svými umy. Prosím, ať tento podnik jen vzkvétá. Já nemůžu do teď uvěřit tomu jak moc mě to dostalo. A poslední epizoda to vše jen správně okoření a vše najednou dává větší smysl. Skvělé. Nelituji jediné minuty. Občas se opravdu zdá jak by se nejednalo o herce a role, ale jakoby se skutečně daly se zaujetím do hovoru ty osoby na které člověk hledí. ()
Ambiciózní blázinec v rodinné kuchyni s velmi chaotickými střihy ukrývá naprostý klenot moderní televize. Každá z kuchtících postav dostává prostor, takže můžete zahlédnout kulinární růst jednotlivých charakterů. Mimo to sledujete rodinné rozpoložení po smrti jednoho člena, což je podtrženo v jednotlivých epizodách a podepisuje se to na mentálním stavu hlavního kuchaře Carmyho. Perlou celého díla jsou šílené dialogy všech zúčastněných, které se občas zdají nekonečnými. Pro tento seriál stačí říci jenom ano šéfe! 9,5/10 ()
Připomíná zlatou éru kvalitnějších tzv. web seriálů. Výborné herecké obsazení a zákulisí bistra v Chicagu tak nějak zákulisně. Ve výsldeku trochu uřvaná a divoká podívaná, která s každým dílem dostává strukturu. Díky za ten počin. ()
žalostný suplement do poličky seriálov to rozhodne nie je ()
rozjezd byl takový chaotický, ale po pár dílech si mě tato parta získala, stejně jako skvělé zpracování, ať už kamera nebo střih. Skvělé herecké výkony. Originální seriál. Jednozáběrový díl je obrovskou lahůdkou ()
Tento seriál vypadá na první pohled úplně obyčejně. V jádru se ale jedná o příběh plný stresu, emočního vypětí a rodinného traumatu. Odehrává se v kuchyni zapadlého bistra, které se marně snaží zachránit před finančním krachem nadaný kuchař Carmy hraný Jeremy Allenem Whitem se svými kamarády a bratrancem. Jeho a Ebons Mosse-Bachracha hrajícího bratrance bych z hereckého obsazení nejvíce vyzdvihla, protože se do role naprosto ponořili a zvládli předat veškeré emoce svých postav na jedničku. Nejvíce se mi na tomto příběhu líbí jeho zpracování. Procházíme si zde přípravou pokrmů spolu s postavami a poznáváme, že život v kuchyni není vůbec jednoduchý a dokáže být více než náročný a stresující. To vše díky bezchybnému nasnímání a střihu scén, například když se parta snaží na čas připravit jídlo, ale nic se jim nedaří. Napětí stoupá a stoupá a rozhodně to není příjemná podívaná, protože vše prožíváte spolu s postavami. Vidíte chaos odehrávající se v hlavě každého kuchaře, protože mají všichni v seriálu dostatečný prostor a vy jako divák si zamilujete každou z nich - ať už hned, nebo postupně. Je to příběh o zlomeném člověku, lidském pochopení a vyrovnání se s těžkými životními situacemi jako je ztráta blízkého. Opravdu se na to nekouká lehko, ale nějakým způsobem vás příběh dokáže během pouhých dvou sérii zaháčkovat a vy potřebujete vědět, zdali se ubohému Carmymu konečně poštěstí, nebo jestli se všechno začne ještě více kazit. Každá epizoda je něčím výjimečná, nejvíce bych vyzdvihla přípravu štědrovečerní hostiny, která se stane noční můrou všech zúčastněných a kdy máte pocit, že větší facku od života už Carmy nemůže dostat a přesto se tak stane. Zkrátka se jedná o příběh, ze kterého si odnesete hodně témat na zamyšlení a uvědomíte si, co všechno se odehrává za jídlem, které se příště v restauraci objednáte. ()
Rodinný bufet s dlouholetou tradicí nacházející se kdesi na předměstí Chicaga, podnik, který lidé z okolí zbožňují, čert to vem, že se přímo před jeho vchodem občas odehraje potyčka místních gangů, že nesplňuje hygienické podmínky a že jeden z dlouholetých zaměstnanců, člen rodiny, potají prodává kokain hned za jeho zdmi. To vše jsou věci vnější, skutečnosti, které stálou klientelu nepřekvapí a které na tom, že se v podniku, nesoucím až do úplného závěru poslední epizody název The Beef (což je mimochodem název velmi trefný a chytře zvolený pro svou dvojznačnost, beef totiž neznamená jen hovězí, je to zároveň slangový výraz pro potyčku, neshodu, konflikt), připravují chutné a časem prověřené pochoutky nic nemění. Uvnitř tohoto bufetu, v jeho samém epicentru-kuchyni, kde sem tam uniká plyn a kde o zábavu, na rozdíl od naostřených nožů, není nouze, operuje velice různorodá (rozuměj multikulturní) skupinka lidí, kterou mimo lásky k jídlu spojuje zejména problém s komunikací a tvrdošíjné zastávání letitých, zasloužilých, ale hlavně pohodlných pozic na pracovišti. Rodinnou (ne)pohodu, anebo přesněji, slovy jedné z hlavních postav, horkokrevného, výbušného, prostořekého, ale v jádru hlavně zlomeného Richieho, řečeno: „delikátní ekosystém“, však naruší příchod, respektive návrat, Carmyho, jednoho z nejlepších kuchařů v celé zemi, self-made mladíka, jehož život je s podnikem úzce spjatý, vlastnila ho totiž od počátku jeho rodina a odkázal mu ho jeho bratr Mikey, o němž se v průběhu celé série postupně dozvídáme víc a víc a k němuž se většina zaměstnanců podniku vztahuje jako k někomu, koho měli velmi rádi, ačkoliv toho po sobě – kromě téměř neexistujícího a chaotického účetnictví, několikatisícových dluhů a kolektivního žalu za jeho osobu (byl to alkoholik, který spáchal sebevraždu) – příliš nezanechal. Překvápko v podobě jeho odkazu podniku-rodině přichází až na konci celé série, kdy dojde k alespoň částečnému zadostiučinění, možnosti odpoutat se od traumatizující minulosti a nepříliš uspokojivé přítomnosti směrem k slibné budoucnosti, potenciálnímu novému začátku. Dynamika na pracovišti a vzájemné vztahy, které jsem již letmo nastínil, jsou brilantně vyobrazeny hned v první epizodě (která spolu s epizodou sedmou, dramatickou jednozáběrovkou, představuje vrchol celé série), kdy jsme po krátké a útržkovité expozici vrženi přímo do akce-kuchyňského provozu, kde se šéfkuchař Carmy snaží nastolit alespoň základní, pro fungující provoz nezbytný, systém. Kamera, ve snaze onu dynamiku zachytit, švenkuje jako o život, dialogy jsou pronášeny s rychlostí moderátorů podcastu Čelisti a ve střižně se tvůrci seriálu nejspíše museli velmi činit, aby do toho nezastavujícího gastro šílenství vnesli alespoň trochu přehlednosti. Ve zbytku série se tempo podřizuje konkrétní situaci, při důvěrných konverzacích mimo prostory kuchyně, jež si ze své podstaty rychlost žádá, občas dojde ke zpomalení, soustředěnému a klidnému dialogu mezi jednotlivými postavami, které řeší, mimo těch pracovních, i spoustu osobních strastí. Seriál prozkoumává řadu témat, od psychicky i fyzicky náročné povahy (nejen) vrcholné gastronomie (Carmy), přes toxickou maskulinitu (Richie), po témata specificky americká – past studentských půjček (Sydeny), rasové otázky nebo koloniální historii – přičemž tak nečiní násilně a za každou cenu, ale naopak velmi nenuceně, organicky. Za zmínku stojí také pečlivě vybraný soundtrack vrcholící skladbou Let Down od Radiohead, která podkresluje dojemný happy-end celé série, jenž je díky ní více než snesitelný. Svoje mouchy tahle vesměs velmi povedená záležitost přeci jen má, často balancuje na hraně až neuvěřitelně dramatických momentů, které vzápětí střídají momenty těžce sentimentální, což ve mně mnohdy vyvolalo pocit rozpačitosti, stejně jako místy až přespříliš afektované jednání určitých postav. Celkově vzato se však jedná o velmi poctivou a chutnou podívanou, snad to tvůrci druhou sérií nepokazí. () (menej) (viac)