Réžia:
Cliff RoquemoreScenár:
Jerry JonesHudba:
Arthur WrightHrajú:
Rudy Ray Moore, Lady Reed, Jimmy Lynch, Gloria Delaney, Jack Kelly, Ernie Hudson, Anne Gaybis, Cora Lee Day, Cardella Di Milo, Jerry Jones, Lorrie Marlow (viac)Obsahy(1)
Dolemite je správňácký pasák a mistr zběsilých rýmů, který každého srovná do latě svými chaotickými karate údery, nebo si případně na pomoc povolá svou skvadru kung-fu šlápot a zmatených kámošů z mokré čtvrti. Figuru černého nadsamce Dolemita začátkem 70. let vytvořil varietní bavič a praotec rapu Rudy Ray Moore. S pompézně namachrovanými rýmovačkami, oplývajícími košatými vulgarismy a bodrými zkazkami o jeho postelových dovednostech, slavil ohromný úspěch v klubech i na vinylech, takže logickou další metou se stalo stříbrné plátno. Na tehdy už skomírající pole blaxploitation bijáků vtrhnul Moore s rozjívenou karikaturou všech schémat spojených s černošskými filmovými hrdiny. Po prvním náležitě laciném a intuitivně spíchnutém bijáku se shakespearovským názvem Dolemite (1975) následovalo neméně lo-fi Lidské tornádo, kde Moorova tvůrčí anarchie došla vrcholu. Dle varietní logiky zdejší směšně přemrštěné akční scény a postelové sekvence prokládají výstupy bavičů, hudebníků a kejklířů. V karnevalovém reji si přízemní lidové fórky podávají ruku se sebereflexivními hrátkami se samotným filmovým médiem a do toho Moore ústy hlavního hrdiny neustále nakládá obscénní ekvilibristické frky. (Festival otrlého diváka)
(viac)Videá (1)
Recenzie (20)
Výborný filmeček, pro jehož strávení buď musíte mít už alespoň minimální základy v "oboru" (byste se chytali cože je to právě parodováno) či být jinak "upraveni". Každopádně půlnoční "guilty pleasure" projekce tohoto snímku pro mne tvoří jeden z vrcholů letošní LFŠ v Uherském Hradišti! Z velké části za to mohl dobře se bavící autor titulků (je ovšem třeba alespoň trochu chytat anglické dvojsmysly a přesmyčky) i velmi dobře (a hlasitě) se bavící plný sál. Autor si dělá doslovnou "prdel" ze všeho a všech - od prvních komedií L&H (pobíhající panáčkové honící se po pokojích) přes nejrůznější "hrdiny a hezouny" až po sebe sama - repliky jsou opakovány v naprosto jiných kontextech atp. Spoiler: A tornádo to vše "navzdory všem očekáváním" přežije!! :-D Jedna z velmi mála parodií, kterou jsem si skutečně naplno užil. ()
LFŠ 2012: Pro mě osobně jeden z největších zážitků na LFŠ. Samozřejmě, pokud se na to chcete koukat, jako na klasický film, tak tomu musíte dát odpad, pokud ale znáte aspoň částečně kontext, tak to pro vás bude super zážitek. Myslím, že film očaroval celý sál v Hradišti, svědčí o tom i náhlý vzestup hodnocení. Před LFŠ měl snímek 61%, nyní přes 70% :) ()
V druhé polovině 70. let to šlo s blaxploitation z kopce. Velká studia i hlavní brakově orientované společnosti začaly hledat jiné obecně přístupnější produkty (což jednak souviselo s úspěchy prosazujících se tvůrců nového Hollywoodu, ale také s budováním multiplexů na předměstích, kam se na přelomu desetiletí odstěhovaly bílé rodiny střední a vyšší střední třídy). Produkce blaxploitation se poté ocitla v rukou malých společností, jež mezery na trhu zaplňovaly podřadnými tituly, které dodnes fascinují svou úrovní řemeslného patlalství a zcela absurdními a fantasmagorickými zápletkami. Z haldy obskurit vysoce ční snímky prostořekého a vulgárního varietního komika Rudyho Raye Moora "Dolemite", "The Human Tornado" a "Disco Godfather", které sám produkoval i "Petey Wheatstraw", kde pouze hrál roli psanou jemu na tělo. Moore žánr osvěžuje tím, že k jeho charakteristickým schématům přistupuje s karikaturní nadsázkou. Jeho varietní alterego Dolemite se vstupem na plátno v prvních dvou jmenovaných titulech stává pozérsky drsňáckou, nevyčerpatelně virilní a rozšafně neohroženou camp parafrází na baxploiatation hrdiny. Všechny postavy jsou stylizovány podle principu karikatury, takže stejně jako hrdina dovádí do extrému sebestředně křiklavý styl oblékání 70. let i mýtus o mužnosti černochů tak i běloši jsou upištění burani kompenzující si své postelové nedostatky šikanou černochů a zvrácenými úchylkami. "Human Tornado" lze vnímat jako předskokana dnešních hiphopových videoklipů (ne náhodou je Moore považován za praotce rapu), které také představují také hypertrofovanou fantazii svých aktérů o jejich vlastní virilitě, síle a moci. Vyprávění rozpadlé na nesouvztažný sled varietních vystoupení, bláznivé karatistické akce a vpravdě turbulentních postelových sekvencí ukazuje hrdinu jako bonviána žijícího v luxusu, o kterém nicméně nevím, kde na život na vysoké noze vzal peníze. Frajerské rýmovačky permanentně trousící Dolemite totiž vystupuje současně jako varietní komik, neohrožený bojovník proti bezpráví, gangster i gigolo pro bílé paničky. Jako celek představuje "The Human Tornado" campovou mocninu blaxploitation a uhrančivě nonsensový spektákl karnevalové tělesnosti i jarmareční prostořekosti. ()
Parodická blaxploitation s ratingem "X" nejen díky velkému objemu poprsí ženskýh hrdinek. Nahota, drsný humor zdůrazňující černošské přednosti, důmbořící sex, černošské kung-fu, zakomplexovaní běloši. Kromě drsňáckých dialogů a hrdinů(Dolemite), kteří se staly předlohou pro další slavnou parodii tohoto žánru "Black Dynamite" se dočkáme i zcela inovativních režiséských postupů v podobě "instatn replay" a zychlených bojových scén, kterými Roquemore zakrýval fakt, že jeho herci neumí ani zatnout pěst. Zábava na celý večer! ()
Hranice mezi láskou a nenávistí je překvapivě tenká - obojí je velmi silný cit a není divu, že často přechází jeden do druhého. A tak nějak to je s vynikajícími a příšernými filmy. U těch největších béček cítíte, že dát 5 * nebo odpad! vyjde nastejno. Uvědomujete si, že to, co jste právě viděli je prostě HROZNÝ, ale každému o tom musíte s rozzářenýma očima vyprávět a brzy si uvědomíte, že ten film vlastně milujete. A Lidské tornádo je přesně takový případ. Hlavní hrdina, Lidské tornádo, má pro každou situaci trefnou rýmovačku, sype z rukávu cool nadávky, zvládá hodně ujetý druh kung-fu; navíc prsa kam se podíváš, krev stříká všude kolem a nouze není ani o hodně bizarní scény - hlavní hrdina se miluje se ženou až spadne strop, některé záběry se úplně nesmyslně opakují, ve sklepení se ukrývá šílená úchylná bába, co mladým holkám osahává prsa, nahá dvojice si užívá hrátky v posteli s jakýmisi divnými tahacími šňůrami... Není divu, že jde o Tarantinův oblíbený film. Můžete namítnout, proč tahle hovadina u mě má plný počet a obdobné ptákoviny jako třeba Vodnické zpívánky nebo Plán 9 ode mě dostaly odpad! Ale jak už jsem psal v úvodu - ta hranice je velmi tenká a zatímco zmíněné kousky se podle mě braly docela vážně, Lidské tornádo je natočeno s velkou nadsázkou a koncipováno jako parodie. A jako taková funguje senzačně. ()
Reklama