Réžia:
Peter MullanScenár:
Peter MullanKamera:
Nigel WilloughbyHudba:
Craig ArmstrongHrajú:
Geraldine McEwan, Nora-Jane Noone, Anne-Marie Duff, Dorothy Duffy, Eileen Walsh, Stephen McCole, Tracy Kearney, Peter Mullan, Eamonn Owens, Kevin Shields (viac)Obsahy(1)
Írsko, 60-te roky minulého storočia. Dievčatá a ženy, ktoré viedli ľahký život, stali sa obeťami znásilnenia, alebo sú slobodnými matkami, odvádzajú do kláštora . Žiadna z nich však netuší, čo ju čaká za múrmi, kde si má odpykať trest. Tvrdá práca je asi to najmenšie zlo. Musia čeliť despotickému a ponižujúcemu zachádzaniu rádových sestier a najmä matky predstavenej, ktorá tvrdí, že robí všetko pre ich dobro a odvoláva sa na vôľu božiu. Režisér Peter Mullan pozbieral materiál na svoj film v ešte donedávna existujúcich Írskych polepšovniach a sám bol šokovaný z krutých výchovných praktík, o ktorých verejnosť nemala ani tušenia. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (183)
Tak tenhle film, byl hodně silné kafe, takový film, který Vás chytne a nepustí za celou dobu, silný příběh, podle skutečné události, až z toho člověku jde mráz po zádech a to, že církev se vždy dopouštěla těch největších zvěrstev a ještě si to dokázala ospravedlnit víme od nepaměti a tím nemyslím jen katolíky, ale i ostatní světová náboženství. ()
Skutočný príbeh takmer na neuverenie. Mužské väznice majú svoje pravidlá a takéto ženské zase trochu iné, ale o nič lepšie. Sloboda na mňa dýchla pri scéne s pootvorenými dverami a cestou a zelenou lúkou hneď za nimi. Malý SPOILER: Vzburu a vo väčšom rozsahu som očakával oveľa skôr, keď bolo mladé osadenstvo v početnej aj silovej prevahe nad starými sestrami. V tom vidím akúsi nelogickosť celej existencie takýchto zariadení a tým aj filmu. –––– Víťazom je Crispina. Prečo plačeš? Veď je to len hra. ()
Nevím co psát....je to tak působivé až to bere dech....je pro mě naprosto neuvěřitelné, že se něco takového dělo a není to tak dávno....připadá mi že tohle týrání je jak španělská inkvizice... ()
Šel jsem na film třičtvrtě hodiny před půlnocí a silně jsem trpěl obavami, abych snímek neprospal. Mullan mi nedal šanci, vypráví svižně, intenzivně a nechodí okolo horké kaše. Příběh je vcelku známé schéma, které prostě odpovídá instituci, o které vypráví. Mullan se soustředil na hereckou práci a emoční komunikaci s divákem a vyšlo mu to báječně. Vizuál je zredukovaný na špinavou ruční kameru, která dodává syrovost i naléhavost. Považuju se za militantního ateistu a tyhle filmy mi vysloveně dávají za pravdu, takže je možná tím mé vysoké hodnocení ovlivněno. Každopádně, pokud chcete poznat katolickou "převýchovu" v Irsku a chcete si to pamatovat, je to snímek pro vás... 90% PS: Febiofest 2011 ()
21. 01. 2010 (27.); byl jsem šokován, když jsem uviděl, co ženy v druhé polovině dvacatého století musely zažít ()
Vážení přátelé...mizerně a hloupoučce napsané i zrežírované - vzhledem k závažnosti tématu velmi trestuhodně. Nehodlám hvězdičkovat pouze za dobrý úmysl. Spíš naopak, protože tento film problematice posloužil spíš medvědí službou. Postavy se chovají opravdu místy až hloupě, hlavně ve druhé polovině, charaktery jsou načtrtnuty jen velmi ploše a holkám se vlastně v klášteře ani nic moc neděje - myslím že skutečnost byla daleko horší. Scéna závěrečného útěku je pak natočena tak přiblble, že by se člověk až nasral... Předně - otázka je, proč vlastně nezdrhly už dávno, kdykoliv během dne se mohly vypařit a nikdo by si ani nevšiml. Klášter byl hlídaný jen řádovými sestrami většinou nad hrobem a jinak nikým. Žádné mříže, cely, nic takového, žádné vězení, žádná ochranka. Odtut by uteklo i pětileté dítě kdykoliv by si zamanulo. Takže první nesmysl - holky utíkají v noci, kdy jsou z celého dne jedinou dobu zrovna zamčené. Dělají na chodbě rámus jako by chtěly vzbudit nejen celý klášter ale i přilehlou vesnici. Když je překvapí zlá matka představená, jen jí vezmou klíč a nechají ji nezamčenou, nespoutanou a bez roubíku prostě být, aby mohla jenom co vyběhnou z pokoje zavolat o pomoc. Pak se ještě týden producírují v přilehlé vesnici bez jakéhokoliv převleku, černých brýlí či čehokoliv jiného. Zázrak, že je nechytili... Atd atd... Prostě jak říkám, serou mě filmy, které jsou natočené hloupě... ()
Veľkú poklonu posielam na Zelený ostrov... . Už len otvorenie takejto témy je v danej krajine Pandorinou skrinkou, 13. komnatou, istým Tabu, či chcete. Ale sorry, niečo málo ma stále v hlave hryzie, že podobný námet by išlo zobraziť ešte o kúsoček lepšie. ()
Takový celkem klasický film o mezilidských vztazích. Lidé nejsou svině, lidé vše, co dělají, dělají ze svého přesvědčení a sami před sebou celkem realisticky vysvětlí, proč dělají správně. Umění přizpůsobit se ale nezvládá každý a v tomto případě je velmi podstatný příběh dívek, které to zvládly. ()
Nevídané psycho...scény u kterých se člověk jen těžko brání slzám a u kterých se modlíte aby jim už byl konec....to bez nadsázky. ()
Film jiz velmi boduje svym podle meho nazoru divacky velmi vdecnym, velmi atraktivnim tematem. Neprijemny, az depresivni pocit klasteru musi dychnout snad na kazdeho a predpokladam, ze nejenom me se dralo na mysl obrovske podiveni, jak neco takoveho mohlo existovat jeste v pozdnich devadesatych letech minuleho stoleni. Skoda jenom, ze prave v tomto filmovem zpracovani tohoto tematu se vice sazelo na prvoplanove zobrazeni tamniho teroru tj. spise fyzicke tresty a na postupne budovani psychickeho utlaku se tak trochu opomnelo. Podobny film- Hrisnice. ()
Neuvěřitelné...že něco takového ... mohlo existovat až do roku 1996... ()
Patologicky, konzervatívna, katolícka spoločnosť na čele s frigídnymi mníškami kt. si mastia svoje egá v mene Božom na dievčatách čo tu boli zavreté kvôli nemanželskému sexu, obyčajnému flirtovaniu a dokonca aj znásilneniu. Sú to pre ne obyčajne kusy handier a dávajú im to dostatočne najavo. ()
Působivé. Je to za tři a půl šternu ()
To je fakt silné kafe, 60. léta minulého století připomínají středověk, je to až neuvěřitelné, že to jsou časy nedávno minulé. Hlavně ty praktiky a to ponižování za smilnění, kterého se některá děvčata dopustila bez vlastního zavinění. Proč měly pykat za své ženství? Dělá se mi špatně z toho, jak ortodoxní náboženství propaguje čistý život bez hříchů, přitom jeho zástupci jsou ti největší hříšníci ze všech. To je na tom to nejhorší. Všechny tři hrdinky měly velkou vnitřní sílu ustát svoji minulosti a přežít přítomnost. I když se dostaly mimo domov pro padlé ženy, už se nedokázaly plnohodnotně uplatnit v běžném životě. Čtvrtá, i když ne hlavní hrdinka, dopadla snad nejhůř jak mohla. Zemřela na anorexii, aniž by se kdy přitulila a pomazlila se svým dítětem. Opravdu krutý film. ()
Po počátečním emočním útoku (nesnáším nespravedlnost), to jede z kopce dolů, dějově to stojí a v podstatě film nepřináší žádnou větší myšlenku (např o nezlomnosti ducha) a vyšumí do prázdna. ()
Zříkám se sebeúcty ve jménu tebe. Amen. Dlouho jsem nebyl vyveden z lhostejnosti tak, jako když jsem seděl na gauči a přede mnou se odvíjel monolog jako tento. Ano, i takovéto věty můžete zaslechnout v tomto filmu z prostředí katolického Irska v období 70. let. Tři ženy, podle církve kajícnice, jsou odsouzeni k pobytu v pracovní prádelně, aby se očistili od svých hříchů a více se tak přiblížili křesťanskému „Bohu“. Už samotný metr odsouzených je poněkud zarážející, ovšem v církevních dějinách ne nijak neobvyklý, a tak se ocitají ve středu kamer „zplozenci pekel“ žena, která byla znásilněna, dívka, jež měla nemanželské dítě a studentka, která byla odsunuta už jen z toho důvodu, co by mohla udělat. O minulých poměrech ví bezpochyby každý z nás dost a dost, ale co mne nejvíc překvapilo, že takovéto „podniky“ sloužily v tamní společnosti až do roku 1996 a celkem tak bylo postiženo na 30000 žen. Obrázek ať si udělá každý sám, ale nedivme se pak, že irští umělci trhají fotky církevních pohlavárů. „YOU ARE NOT A MAN OF GOD!!“ ()
krásný komorní film, tři hlavní postavy mají skvělé představitelky, atmosféra je úžasná a scéna kázání pod širým nebem geniální... ()
Irsko je nádherná země a každá krása bohužel musí být něčím vykoupena. Katolická církev prováděla po dlouhá léta pro nás nepředstavitelné kousky, jen namátkou - statisíce dětí byly zavírány do "pracovních škol", kde jim bylo odepřeno vzdělání a musely sloužit jako otroci; "prádelny", z nichž některé fungovaly do r. 1996, sloužily k potrestání žen, které byly považovány za padlé (důvod se vždycky našel - ve filmu například nemanželské dítě, znásilnění bratrancem či "přehnané" flirtování s chlapci); ještě v sedmdesátých letech dvacátého století lékaři prováděli místo císařského řezu zrůdnou operaci, při které rozřízli chrupavčitou část stydké kosti, aby žena mohla dítě porodit, protože "císařský řez by mohl způsobit neplodnost"; do r. 1985 byly v Irsku ilegální kondomy, do r. 1983 "homosexuální akt" (samotná odlišná homosexuální orientace ilegální nebyla, "pouze" odsuzována), do r. 1987 rozvody. Ať mi nikdo neříká, že ve filmu je něco přehnané (dobrá, možná to počítání peněz). Uvězněné ženy byly většinou zavrženy i svými rodinami (Margaret má možnost utéct, ale ví, že není kam). Pro některé si časem někdo z rodiny přišel, jiné v klášteře zůstaly až do smrti. Podle svědectví žen, které prádelny zažily, byly podmínky uvnitř ještě mnohem horší než ve filmu, neexistovala možnost mluvit s ostatními nebo vidět (byť jen přes plot) někoho zvenčí. Peter Mullan se nám snaží ukázat, že nic není jednoznačné, ne všechny dívky jsou zcela nevinné (nejrozporuplnějším charakterem je asi Bernadette), a naopak některé z jeptišek mají občas tendence být člověkem (můžeme si jen domýšlet, co se odehrává v hlavě sestry Bridget a proč vlastně dělá to, co dělá). Herecké výkony mě potěšily, ať už to byly nepříliš známé představitelky čtyř hlavních hrdinek nebo má milovaná Geraldine McEwan v roli sestry Bridget. Naprostá spokojenost, tenhle film mě bavil i potřetí. ()
Nechcite po mne aby som po tomto filme ubral plyn ked uvidim mnisku na prechode.. ()
Námět je silný a burcuje, ale mně to nepřesvědčilo i když zároveň nezpochybňuji historické souvislosti (Dokument, kterým se Peter Mullan údajně inspiroval a v databázi se nenachází). Snímek ovšem nedisponuje pozitivní přesvědčovací sílou. Postavy jsou naprosto ploché, jejich reakce hraničí s infantilitou (nemluvě o dialozích) a je těžké s nimi soucítit. Povrchní. Režie ve stylu propagandistické "jednosměrky". ()
Reklama