Obsahy(1)
Významný italský neorealista Francesco Rosi originálním způsobem zpracoval typický příběh chudého chlapce, který v kariéře toreadora vidí lepší život. V případě tohoto býčího filmu se setkáváme s ambivalentním vztahem ze strany cizinců, kteří se cítí zvláštním způsobem přitahováni - ve smyslu obdivném i odpuzujícím - k tradici býčích zápasů. Semidokumentární charakter filmu, neorealistické kořeny a touha zachytit sociální realitu jsou dva hlavní estetické znaky filmu. Během snímku se setkáváme s dvěma hlavními liniemi: odkazy ke společenské vrstvě, v níž se hlavní hrdina pohybuje, a ke světu býků, který hlavní postavu Miguelína obklopuje. Příběh je rozdělen na dvě části, které jsou odděleny vstupem hlavního hrdiny do světa býčích zápasů. První, dokumentárněji pojatá část slouží k zasazení hrdiny do společenského kontextu a k vykreslení jeho psychického i životního východiska –venkov ukotvený v tradicích minulých dob a z toho vyplývající Miguelínův útěk; ve druhé části se dostáváme do Barcelony, velkoměsta, kam se Miguelín pouští za vidinou lepšího života. (La Película)
(viac)Recenzie (8)
Aj tento film som videl pred mnohými rokmi, ale pamätal som si z neho tak málo, že som sa neodvážil ho hodnotiť, nieto napísať komentár. Film je cenný tým, že hlavnú postavu v ňom hrá skutočný Miguel Mateo. Tým sa Rosiho film dostáva na pomedzie hraného filmu a dokumentu. Lepšie hodnotenie som mu nemohol dať, pretože mám k býčím zápasom pomerne silnú averziu. Chápem, že je to dlhoročná hispánska tradícia, ale Hispánci ma na oplátku musia pochopiť, že ja som vyrastal na iných tradíciách. ()
Donutilo mně to něco si vyhledat o corridě a něco zajímavého jsem se i z filmu dověděl. Fungovalo to spíš jako dokument, jako film moc ne. Pro dlouhé scény z corridy, ale třeba i pohřbu (prvních 8 minut je jenom o tom, jak jde procesí městem), jsem neměl vůbec možnost nějak se ztotožnit s hlavním hrdinou. Takže mi bylo úplně fuk, když dopadl, jak dopadl. ()
Neviděl jsem jiný film cele věnovaný býčím zápasům, ale odhaduji, že nebude mnoho lepších než "Okamžik pravdy", který ve Španělsku natočil vynikající italský režisér s neméně vynikajícím štábem. (Gianni Di Venanzo snímal děje v aréně zvláštním objektivem určeným k záznamu fotbalových utkání ; ke konci už měl těch jatek dost, takže ho musel vystřídat jeho asistent Pasqualino de Santis.) Příběh vzestupu a pádu hvězdy šoubyznysu se nám podává jen v hrubých obrysech - spíš by bylo na místě mluvit o jakési osnově. Mnohem víc úsilí tvůrci věnovali podobizně (vpravdě lidské !) kratochvíle v jejím lesku i bídě. Úvod v Pamploně nasazuje laťku hodně vysoko, a ona tam vydrží až do velestručného závěru. ()
Španělské drama o realitě býčích zápasů a životní cestě vesnického chlapce Miguele za toreadorskou slávou. Aréna tají dech, když si člověk a zvíře hledí do tváře. Podchycení života slavného toreadora. Za zmínku stojí, že Miguela hraje reálný toreador a to jeden s neslavnějších „Miguel Mateo 'Miguelín“ Film dosahuje až k autentičnosti dokumentu corridy. Dobře udělaný film. ()
Zajímavé zasvěcení do světa toreadorů a býčích zápasů se spoustou zajímavých záběrů, bohužel však bez jakéhokoliv hlubšího ponoru. Chyběl ten hemingwayeovský vhled do nitra, do úvah o vztahu toreadora a býka, do toho, co diváka na téhle zábavě fascinuje. Vlastně je to příběh o jednom klukovi, co chtěl zbohatnout, tak kvůli tomu zápasil z býky, a jak to dopadlo. ()
Reklama