Réžia:
Philippe HarelScenár:
Eric AssousKamera:
Gilles HenryHrajú:
Isabelle Carré, Philippe Harel, Zinedine Soualem, Pierre Salvadori, Isabelle Sprung, José Luis Martinez, Anne-Sophie RouvilloisObsahy(1)
Muriel se nechá z večírku odvézt pro ni neznámým Françoisem. Ona je svobodná, atraktivní blondýna, 22 let. On, devětatřicetiletý nikoliv nepohledný muž, ženatý a s dítětem. Během jízdy si povídají, kličkují mezi slovy a dvojsmysly, on v tu chvíli o něco obratněji než ona. Řekne si o telefonní číslo, a dostane ho. Chtějí si u oběda svůj vztah vyjasnit, ale nějak se to vymkne a začíná manipulativní hra. Kdo tu ale ovládá koho? (dopitak)
(viac)Recenzie (6)
Zlatá Palma - výběr ()
Dost dobré, a to dokonce i v českém dabingu (Ježková, Šťastný). Líbilo se mi, jak on dovedně manipuluje pomocí slov a citového vydírání, a jak ona vrací údery nabídkou svého těla. Líbilo se mi, že on se ve filmu téměř neobjevuje, protože kamera je postavená v jeho pohledu, a ona je tak stále v záběru, a dokonce se často svléká. Smutný příběh k zamyšlení, a technicky dobrý nápad. ()
Atraktivní Mariel si z mladické nerozvážnosti začne s o sedmnáct let starším a navíc ženatým mužem. Zprvu nevinný flirt se postupně mění v oboustranná trýznivá muka, kdy mladá žena po svém milenci požaduje stále větší důkazy lásky, kterým on samozřejmě nemůže dostát. Ačkoliv se hlavní linie příběhu může zdát poněkud banální nenechte se zmást, režisér Phillippe Harel zpracoval téma zapovězeného vztahu velmi originálně. Dopomáhá mu k tomu především sugestivně pojatá kamera, která po celou dobu zabírá jen Mariel (samozřejmě ze subjektivního pohledu svého milence). La Femme défendue je film o lásce a nenávisti, dvou velmi silných emocí, které se někdy slijí v jednu jedinou, těžko identifikovatelnou, ale o to zničující. ()
ocenenia : MFF Cannes 1997 - Nominácia na 1. cenu ()
Typicky francouzsky dráždivé a přitom odlehčené.(70%) ()
Kvalitní dabing z roku 1998,zajímavě natočeno z pohledu muže. ()
Reklama