Scenár:
Júja TakahašiKamera:
Šinja MacuiHudba:
Kudžira JumemiHrajú:
Kana Hanazawa, Kengo Kawaniši, Miku Itó, Sora Amamija, Ai Kakuma, Ajana Taketacu, Marija Ise, Mamiko Noto, Naoki Tacuta, Madoka Asahina, Šógo Jano, Šója Išige (viac)Epizódy(12)
-
Heroine džoši to mob danši (E01)
-
Hard luck to džitaku hómon (E02)
-
Bondža no okurimono (E03)
-
Akai heart to okutinuši (E04)
-
White day to kandžó no atesaki (E05)
-
Hokenšicu to šudžinkó (E06)
-
Otomarikai to cugi no gakunen (E07)
-
Ohanami to surečigai (E08)
-
Šingakki to class gae (E09)
-
Seikurabe to Kabedon (E10)
-
Eigakan to hjódžókin (E11)
-
Šujaku to oiwai (E12)
Obsahy(1)
Středoškolák Džunta Širaiši je naprosto nevýrazný. Džunta je dokonce až tak nevýrazný, že mají spolužáci problém ho najít na třídní fotce, v hodinách si většina myslí, že je jeho lavice vlastně prázdná a on musí i učitelům po vyučování vysvětlovat, že na hodině byl, jen si ho prostě nikdo nevšiml. Ve třídě proto panuje i legenda o tom, že kdo spatří během dne Džuntu, ten bude mít neskutečné štěstí, ale málokomu se to povede. Je tu však jedna dívka jménem Nagisa Kubo, na kterou jako by tohle všechno nepůsobilo a která dokáže Džuntu vždy spolehlivě najít a vnímat. K chlapcově smůle to ale dívka až příliš často využívá k tomu, aby si z něj dělala legraci. Čím to však je, že někdo tak chytrý, atletický a okouzlující jako je Nagisa dokáže chlapce jako je Džunta jako jediná vnímat a jaké jsou její opravdové úmysly? (Jeoffrey)
(viac)Videá (6)
Recenzie (3)
Kubo-san je milé anime, ktoré vlastne vôbec nikoho neurazí a hlavná hrdinka Nagisa (Kubo) síce rada "jemne" provokuje ako v Karakai Jouzu no Takagi-san, Takagi, alebo Nagatoro v Ijiranaide, Nagatoro-san, ale nie je to rovnaké ako v týchto anime je to za prvé jemnejšie provokovanie, oproti týmto dvom čo mi občas pripadalo v spomenutých dvoch anime, už cez čiaru ako sa tam chovali hlavne Nagatoro. Zároveň Nagisa občas provokuje, aj pre nejaký ušľachtilí cieľ a to je pozitívne ovplyvnenie Shiraishiho, aby ten vyliezol zo svojej ulity neviditeľnosti. Nagisa za mňa občas aj Juntu (Shiraishiho) veľmi zvláštne obdivuje a dokonca by som povedal, že ho občas aj sleduje čo ma vedie k tomu, že ich vzťah vôbec nie je rovnocenný je väčšinou jednostranný. Shiraishi je model hrdinu čo naschvál nevyčnieva a preto jeho momenty v celom anime sú veľmi jemné a vlastne podtrhujú jeho absolútnu neviditeľnosť a preto je ťažké si ho obľúbiť a jediné pre čo sa dá na neho pozerať je jeho panika v jeho hlave, ale tú vytvára občas Kubo a on sám od seba toho moc teda za celé anime neurobí. Romantické chvíle vytvára Nagisa a vtipné chvíle zase vytvára jej sestra Akina, ktorá zase si naopak dokáže výrazne doberať Nagisu, ale zároveň jej dosť pomáha. Povedal by som, že výraznou devízou tu je zlepšujúca sa kvalita romantiky a príbehu ku koncu a tým, aj celkový pocit z pozerania je u mňa kladný. Ak by bola ďalšia séria je na čom stavať, lebo Shiraishi sa bude musieť zmeniť, aby to nejako mohlo pozitívne pokračovať a nie stagnovať a prešľapovať na jednom mieste tých istých "vtipov". Ak chcete niečo maximálne milé, čo neurazí, kde je trochu nadpriemerná romantika, vtipná animácia, kde je extrémne milá hlavná hrdinka, kde je extrémne energická hlavná hrdinka, kde je hlavný hrdina hanblivo nevýrazný a kde sa len občas zasmejete, tak toto anime by som Vám odporučil. ()
Kubo-san je v podstatě taková Takagi-san ale v roztomilejším a uvolněnějším provedení. Hudba, barevná paleta, design postav i různé animační prostředky, jako je třeba občasné používání zjednodušených a čibi modelů, vše je pokaždé podřízené tomu, aby seriál působil co nejsympatičtěji, aby se na něj příjemně dívalo a hezky se u něj relaxovalo. Žádná dramata se tu nekonají, vtípky jsou zase spíš jen takové roztomilé… Na druhou stranu kromě té roztomilosti a faktu, že hlavní hrdinka je zajímavá, milá a aktivní postava, tu ale není vlastně nic moc navíc. Džunta mě stejně jako většina mužských hrdinů v těchto „škádlících školních romancích“ opět příliš neoslovil, už samotným scénářem je zamýšlený jako tak nevýrazná postava, že ho ve třídě každý (kromě Kubo) přehlédne a bohužel i mě je, i přes všechny jeho vnitřní monology a snahu autorů vyprávět příběh hlavně z jeho pohledu, stejně pořád ukradený – zkrátka i v tomhle se opakuje ten samý dojem z hlavní dvojice jako u Takagi-san. A tak jak se tu pořád točím dokola a vše srovnávám s Takagi-san, tak to v tomhle duchu asi i dorazím. Kubo-san je roztomilejší, Takagi-san je zase vtipnější, nápaditější, postavy v Kubo-san se vyvíjejí mnohem rychleji – ale který seriál mě reálně bavil víc? A neměl bych k si do toho ještě přidat srovnání s dalšími podobnými „škádlícími romancemi“, s kterými se během posledních let roztrhl pytel? Ono to asi nebude potřeba, přeci jen když vezmu čistě první série, tak dokážu říct, že Kubo-san mě bavila víc než Nagatoro-san nebo Uzaki-čan, v tom mám hned jasno, ale u té Takagi – tam je to nejspíš plichta. 7/10 ()
Diabetikům vstup zakázán. Dá se říct že ačkoliv se jedná o oddychový anime, po příběhový stránce toho zase tolik nenabízí a tempo je stejně jako hlavní hrdina trošku pomalejší, Kubo-san svoje kvality ovšem schovává pod povrchem a záleží hlavně na tom jak moc dokážete sympatizovat s kreslenejma postavama. Hlavním tahákem je sama Nagisa která je upřímně jedna z nejlepších holek v celým žánru anime. Je idealizovaná, ale uvěřitelným způsobem, a vše od jejího hlasu a vzhledu až po animaci je tak nechutně roztomilý že by to snad v jiný formě ani nemohlo fungovat. A díky ní funguje i hlavní hrdina, většinu času trochu pablb z kterýho to nejlepší tahá právě ona. Humor se zde tolik nespoléhá na skeče a rádoby přehnaný situace, usmíval jsem se spíš tý hezký a upřímný interakci mezi těma dvěma. Ale i vedlejší postavy si dokážou ukousnout pozornost pro sebe, jako např. starší Akina nebo gumovej žvatlající Seita. Úspěšně se to vyhejbá i některejm klišé který by tu asi člověk čekal, i proto docela překvapil (a potěšil) komorní závěr kterej sice nechal pootevřený vrátka k pokračování, ale i kdyby nebylo tak vás tvůrci nechali víceméně ujištěný že ty dva budou v pohodě. ()
Reklama