Réžia:
Thom EberhardtKamera:
Alan HumeHudba:
Henry ManciniHrajú:
Michael Caine, Ben Kingsley, Jeffrey Jones, Lysette Anthony, Paul Freeman, Nigel Davenport, Peter Cook, Tim Killick, Gregor Fisher, Steven O'Donnell (viac)Obsahy(1)
Ve skutečnosti své případy nevyřešil Sherlock Holmes (Michael Caine) , ale dr. Watson (Ben Kingsley). Alespoň v této komedii tomu tak je. Avšak při vyšetřování jedné záhady je dr. Watson zabit a vyřešení zůstává na Sherlocku Holmesovi, najatém herci a alkoholikovi. Neobvyklá filmová variace známé knihy A.C. Doyla. (alziranka)
Videá (1)
Recenzie (61)
Sice ani zdaleka tak vtipné, jak by člověk u ostrovní komedie s touto zápletkou čekal, ale na druhou stranu překvapivě dbající na logiku dění a chytré hraní si s Holmesovským mýtem. Vždyť si scénář dokázal vtipně pohrát i s možností, která mě u Holmese tak často napadala - že jeho dedukce jsou pouhými hypotézami, jichž lze na základě daných faktů předložit mnoho. Zde se to Holmesovi stane - ovšem i úplně špatná dedukce jej dovede ke správnému závěru. Tak mu autoři od dob Conana Doyla přejí... Film nabízí i řadu chytrých kousavých vtípků, které jdou nad rámec pouhé legrace pro legraci. Příkladem budiž ukázka známé moudrosti: "Když dva dělají totéž, není to totéž." Umně dedukující Watson tak může být označen za pouťového komedianta, ale totéž opakující Holmese sklízí potlesk. Pro mě jistě zdařilejší než ritchieovské zakčnění, ale zaostávající za současnou seriálovou aktualizací či sovětskou holmesovskou ikonou - nejvěrnějším Cholmesem historie, Livanovem. Silné ***. ()
Příjemná komedie (ne)jen pro milovníky nejslavnějšího detektiva světa. Delikátní britský humor s kvalitními hereckými výkony tvoří další i když velmi odlišný střípek Sherlocka Holmese a neméně důležitého pana e... no... mám to na jazyku... Watsona přece, jak jsem mohl jen zapomenout. P. S. Chybělo mi více humorných situací. ()
Než se dostanu k jádru věci, je třeba skoncovat s tím stále opakovaným tvrzením, že jde o parodii. Parodie buď zveličuje zdánlivě vznešené vlastnosti předlohy a jejích postav ad absurdum a konfrontuje je s přízemní skutečností, anebo důsledně dotahuje do konce, co je v předloze nedomyšlené nebo se vzpírá logice. Účelem parodie je předlohu usvědčit z hlouposti, naivity nebo vypravěčské neobratnosti. O nic takového Without a Clue neusiluje a očekávat parodii v popsaném smyslu slova může vést ke zbytečnému zklamání. S filmy Václava Vorlíčka nebo Oldřicha Lipského má společnou jen situační komiku v nezvyklém prostředí a s rabiátskou zlomyslností Mela Brookse už vůbec nic. Je to detektivní komedie, jejíž zápletka by bez potíží obstála jako běžný holmesovský případ. Komediální šťávu jí dodává myšlenka, že Sherlcok Holmes je pouhým maňáskem pro veřejnost a za nitky ve skutečnosti tahá doktor Watson. Holmese si kdysi vymyslel, aby nedráždil konzervativní medicínské kruhy svým výstředním koníčkem. Případy, které sám vyřešil, připisuje Holmesovi a sám je naoko pouze dokumentuje jako dopisovatel magazínu The Strand. Jenže Holmese představuje za byt a stravu neúspěšný herec ("Moje hra se hrála jen jednou, ale ne bez odezvy."), který si zhusta nepamatuje předepsaný text, pokoutně pije a pro nízké IQ ho nelze ponechat bez dozoru. Doktor Watson už mu nechce dělat chůvu a sám zůstávat v pozadí, jenže veřejnost věří zromantizované fikci víc než bystrému úsudku jejího autora... Řekl jsem, že případ, který Holmes a Watson řeší, by obstál i v detektivce. Věřím tomu, ale za předpokladu, že by šlo o padesátiminutovou epizodu nějakého seriálu. Detektivní pátrání se zdařile snoubí se situační komedií všude tam, kde je hlavní dvojice pohromadě. I scény, které bývají v detektivkách nudné (taková ta prvotní ohledávání a výslechy) jsou zábavné díky té skvělé základní myšlence. Michael "Holmes" Caine vždycky nasadí blahosklonný výraz, o kterém pouze my a Watson víme, že znamená "nemám nejmenší ponětí, co bych řekl", potěžkává dýmku a klade otázky, aby získal čas, Benu "Watsonovi" Kingsleymu tečou nervy, ale okolí Holmesovi visí na rtech v tichém úžasu a pokládá si za čest být součástí situace. Tohle funguje vždycky. Scény, které Holmese a Watsona rozdělují, se mi zdají o něco slabší a zpomalují spád filmu tam, kde by měl naopak gradovat. Zcela spokojen nejsem ani s podobou profesora Moriartyho, kterého jsem si vždycky představoval jinak. Nebýt těchto dvou výhrad, nebál bych se ani pěti hvězdiček. 80% ()
Perfektni parodie. Mame tu vicemene regulerni detektivni pripad, jakejch klasickej Sherlock resil spousty, jenze je tu jeden zasadni rozdil. Holmes je vecne nality vymasteny hovado, co absolutne nic nevi a Watson je ten genialni detektiv, kterej koukne na cloveka a vi, co mel k snidani. A na tomhle je vicemene postavena vetsina forku. No a navic je tu paradni obsazeni, Caine je takova jistota, takze me jeho paradni vykon neprekvapil, zato Kingsley, kteryho vetsinou zrovna nemusim, me velmi prijemne prekapil a navic vypada, ze by klidne moh jit delat i zaporaka. Takze tak nak nevim, co filmu vytknout, mozna lehce zkratit, ale to je tak vsechno, takze slusny 4*. ()
Príbehovo tak za 3, herecky za 10. Robilo mi neuveriteľnú radosť sledovať Caina a Kingsleyho. Títo dvaja, napriek tomu že v "paródii", sú skvelými predstaviteľmi Watsona a Holmesa. Aj keď si ich neviem predstaviť v serióznej kánonickej verzii, no táto výmena charakterov im úžasne sadla. Väčšina humorných situácií je veľmi fajn, ale mám dojem, že je to opäť skôr zásluha hercov ako scenára. Keby som nemala Michaela a Bena tak rada, možno by ma to ani nebavilo pozerať. (pozreté počas prípravy na prednášku o Sherlockovi Holmesovi) ()
Galéria (13)
Zaujímavosti (6)
- Podle „The Los Angeles Times“ (27. října 1988) byli do role Dr. Watsona zvažováni Danny DeVito i Sir Sean Connery. Nakonec se však úlohy ujal Sir Ben Kingsley, což bylo výslovné přání producenta Marca Stirdivanta a režiséra Thoma Eberhardta. (PhillM.)
- Pozorný divák si v závěrečných titulcích může všimnout věty „S omluvou zesnulému Siru Arthuru Conanu Doylovi, stvořiteli Sherlocka Holmese a Dr. Watsona.“ (PhillM.)
- Postava vydavatele Normana Greenhougha (Peter Cook) je inspirována skutečným šéredaktorem Herbertem G. Smithem. Byl to právě on, kdo od roku 1891 do roku 1927 otiskoval Doylovy holmesovské detektivní příběhy ve svém časopise Strand. (PhillM.)
Reklama