Réžia:
Robert ClouseScenár:
Charles Robert CarnerKamera:
Godfrey A. GodarHudba:
Alfi KabiljoHrajú:
Kurt Thomas, Richard Norton, Edward Bell, John Barrett, Tadaši Jamašita, Conan Lee, Buck Kartalian, Bob Schott, Slobodan Dimitrijević, Eric Lawson (viac)Obsahy(1)
Těžko si představit příhodnější titul do letošního centrálního tématu Festivalu otrlého diváka, jímž je oslava těla ve všech jeho podobách, než pozapomenutý skvost z kategorie filmů natolik otřesných, až jsou nádherné. Už jen samotná produkční premisa, že vznikne akční snímek v hlavní roli s herecky naprosto neschopným držitelem zlata ze světového mistrovství v gymnastice, nastavuje laťku očekávání publika s vytříbeným vkusem náležitě vysoko. Co když k tomu připojíme koncept, že hlavní hrdina bude speciální agent, jenž likviduje protivníky smrtonosnou kombinací gymnastiky a karate, pročež vždy v rozhodující chvíli se bitka přesune na místo, do něhož je nenápadně zakomponována hrazda či jiné cvičební náčiní? Už jsme zmínili, že snímek vznikl v osmdesátkách a hrdina má mulet? Nebo že dívku jeho srdce ztvárnila indonéská modelka Tetchie Agbayani, která pózovala pro Playboy a odešla do Hollywoodu přehodnotit svůj život? Největší zábavu ovšem skýtá příběh snímku, který představuje výmluvný obraz studené války a východoevropských zemí z pohledu Ameriky. Záminkou pro bláznivé akční sekvence, dobrodružné eskapády, nechtěné queer momenty mezi atlety a absurdní dějové zvraty totiž je snaha amerických obranných sil umístit na Východě základnu protiraketové obrany. V Parmistánu, státu vývojově uvízlém někde mezi třetihorami a dobou temna (natáčelo se v Jugoslávii), každoročně probíhají nebezpečné hry bez hranic, jejichž vítěz si může po místním vladaři žádat cokoli. Do zaostalé země vysílají své atletické zástupce všechny mocnosti světa a náš hrdina má za úkol se přes krvežíznivé soky probojovat až k vítězství, aby tak vlastnoručně i vlastnonožně zabránil komunistické expanzi. (Festival otrlého diváka)
(viac)Recenzie (25)
IT'S NOT OVER YET, SO PUT YOUR HARDWARE BACK IN YOUR PANTS! Lokace kdesi v Rumunsku byly sice slabší a kostýmy bohužel taky, ale jinak naprosto parádnická podívaná. Kdo by taky mohl být smutný u filmu, kde působí Tadashi Yamashita. Škoda jen, že neměl více prostoru. Hrdina Jonathan rozdává kopy po kterých praskají lebky, ale některé jeho kreace působily namyšleným dojmem. Snažil se předvádět, místo toho, aby protivníka jednoduše zneškodnil. To nevím, jestli by prošlo u mistra Yamashity. A princezna Rubali? Kvítek medový. Asi jsem se zamiloval. O té si nechám dnes v noci zdál. Dál už číst nemusíte, protože zbytek komentáře bude balada na nekonečnou krásu princezny Rubali. Ach, ty její ladné pohyby, úsměvy a gesta. Její půvab. Musím si někde sehnat její plakát a dát si ho na zeď, abych se mohl každé ráno probouzet a první co mé oči spatří bude ona. Možná si nechám vyrobit princeznu Rubalu v životní velikosti z kartonu, nebo si jí potisknu na povlečení a trička. Ó princezno Rubalo. Škoda jen, že bydlí v takové prdeli. ()
V kině Aero na Festivalu otrlého diváka mi u tohoto skvostu tekly smíchy slzy. Nevím, o čem ten film vlastně byl a rád bych věděl, jestli režisér zamýšlel udělat film vtipným nebo to myslel fakt vážně. Každopádně jsem se nepřestával smát. Ať už do záběru přijel svalnatej černoch v modrejch elasťákách a tílku na koni, nebo kamera snímala Japonce s páskou na hlavě, jak předvádí své bojové umění s ninja kosami v rukou, nebo hlavnímu hrdinovi problesknou slova z tréninku: "Poslouchej vítr." Vrcholem je ale v komentářích již několikrát zmíněné město šílenců, kde na vás čeká zabiják se dvěma obličeji, týpek, kterej si srpem usekne ruku, poté co se nasere, že mu nejde zabít hlavní hrdina, či zpomalené záběry na bezzubé obyvatelstvo, jak se rozbíhá ulicemi za hlavním hrdinou. V prvních řadách jsou samozřejmě jakési bezzubé ošklivé babky s vytuněnejma paličkama na maso. O těch scénách by se toho dalo vyprávět ještě hodně - otec a syn a jejich shledání po letech s velmi rychlým rozloučením, závěr filmu, včetně prologu, šílený běžecký závod, záporák v prasečím chlívě s šípem zabodnutým v srdci, hlavní hrdina chodící po rukou po schodech, honička auto versus hlavní hrdina po svejch v úzkých uličkách, zamilované pohledy hlavního hrdiny na jeho lásku, kterou sbalil a poprvé políbil velmi neotřelým způsobem, prostě je toho moc a ta bizarnost se nedá slovy dost dobře popsat. Jen tak na tento zážitek nezapomenu. ()
"Gymkata" je spolu s "Hrou smrti" a "Black Belt Jones" dalším dokladem, že když Warner Bros. dali Bruce Leemu na natočení jeho první americké koprodukce k ruce Roberta Clouseho, nebrali asijskou hvězdu jako uznávanou osobnost, ale jen nějakého brakového tajrtlíka. Zetkový fušer Clouse se dnes jeví jako největší příživník na nehynoucí slávě Leeho, protože si známost rozhodně nevysloužil svými režijními kvalitami. Na druhou stranu si rozhodně zaslouží pozornost coby camp autor. "Gymkata" představuje fenomenální fantazii na téma studené války a programu hvězdných válek. Máme tu esenciální průnik naivitou, machismem, campem a úsměvně patetickým heroismem 80. let – jako by výsledek zvráceného křížení hrdě nacionálních akčňáren Chucka Norrise a klukovsky eskapistických fantazií MacGyvera. Ostatně sám hrdina, karatistický gymnasta, v sobě spojuje to nejlepší z choreograficky zpackaných bojových filmů, neboli Clouseho speciality, a MacGyvera (konkrétně tílko a mulet). Motivaci k jeho fyzickým eskapádám zavdává souboj národů o umístění vzdušné obrany či naopak raket dalekého doletu v typické středoevropské zemi Parmistán, které můžeme pro potřeby popisu spíš říkat Prehistoristán. Jugoslávské reálie zavdaly k portrétu střední Evropy jako regionu ustrnulého ve vývoji někdy okolo středověku. V Buranystánu se každoročně konají zcela nesmyslné hry bez hranic, během nichž zcela nesmyslně občas sudí někoho z účastníků zabijí a jejichž vítěz má právo požádat vládce země o cokoli. Toho chtějí využít světové mocnosti a vyžádat si ve Sto-let-za opicema-stánu strategické situování zbraní. Expert Clouse se postaral o to, aby už tak dementní premisa byla ztvárněná co možná nejpatlalštěji a s co možná největší nelogičností z hlediska času, prostoru i děje. Samozřejmě kdykoli je hrdina v nesnázích, objeví se v uličkách města či uprostřed lesů tu hrazda či koza (ta gymnastická, ne živá), aby s jejich užitím mohl zlikvidovat davy nepřátel. A nesmí chybět pár troufalých pokusů o herectví ze strany ústředního atleta či zcela absurdní milostná linie. Z celého snímku vyčnívá sekvence z města bláznů, která je svou vyšinutostí a funkční atmosférou jak vystřižená z něčeho od Moctezumy nebo Jodorovského, takže v akčním Cvičme v rytme vyznívá ještě bizarněji. Nejdivočejším faktem celého projektu nicméně zůstává, že se jedná o adaptaci jakéhosi románu. ()
GYMKATU možno nazvať excelenciou béčkového kinoproduktu 80. rokov. Tu proste nikto nerieši scenár, alebo akýsi vývoj postáv ( mladík - gymnasta sa proste bez akýchkoľvek okolkov pustí do špionážnej misie, či má alebo nemá na to, aj keď ide o jeho otca ). Hlavný hrdina sa stane akýmsi mladým Jamesom Bondom s olympijským nadaním a to okolo toho sú už len frakcie akčných scén prameniacich buď z jeho talentu, alebo proste len z toho, že mu to nenáročný divák zhltne aj z navijákom. ()
Tři naprosto neobjektivní hvěďule dávám z čiré nostalgie, neb poprvé jsem toto "veledílo" viděla ještě za totáče, na videokazetě s mizerným "porno" dabingem a byla jsem, coby robě cca 12leté unesena "skvělými" akčními scénami. Mnohokrát jsem si říkala, co to bylo za film, ale až nyní, po 36 letech jsem na snímek narazila čirou náhodou a ejhle, vyklubal se z toho můj fešný hrdina. Bože, jak ten se mi tenkráte líbil. A koukám, že toho moc nenatočil fešák. Co jinak dodat, je to strašné. Hlavně zvukový podkres, kožení neherci, vizuál úděsný, dialogy psal idiot na tripu, ale vem to kozel, já to žeru. tak zase za 36 let, třeba juknu znova, pokud udržím v té době, moč, myšlenku a nebudu úplně mimo, nebo mrtvá. ()
Galéria (42)
Fotka © Turner Network Television (TNT)
![Gymkata - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/387/165387288_b66f67.jpg)
Reklama