Réžia:
Frank CapraScenár:
Robert RiskinKamera:
Joseph WalkerHudba:
Dimitri TiomkinHrajú:
Jean Arthur, Lionel Barrymore, James Stewart, Edward Arnold, Mischa Auer, Ann Miller, Spring Byington, H.B. Warner, Halliwell Hobbes, Dub Taylor, Mary Forbes (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Obyčejná dívka Alice se zamiluje do svého nadřízeného a zasnoubí se s ním. Skutečné potíže ale začnou, když snoubenci chtějí seznámit své úplně rozdílné rodiny. (oficiálny text distribútora)
Videá (1)
Recenzie (51)
Typickej Capra, docela i s originální zápletkou, a opět pozitivní, přinášející dobrou náladu a nadhled. Často se tomu říká naivita nebo idealismus, ale ono se prostě s takovýmle idealismem žije líp a pokud se dá s tim žít, tak je to přece i docela reálný. Takže díky za Capru a všechny jemu podobný. ()
Spíše projde velbloud uchem jehly než bohatec do království nebeského, praví se v Bibli. A něco na tom je. Caprovy společenské komedie z 30. a 40. let však odmítají tuto posvátnou tezi akceptovat a staví proti ní idylický obrázek sociálního smíru, k němuž hrdinové oněch děl dospějí zpravidla skrze poznání známého vzorce: bohatství = zlo a osamělost, chudoba = poctivost, zábava a mnoho přátel. Tyto filmy však (na rozdíl od podobně schematických výtvorů socialistického realismu) nejsou apoštoly revoluce, naopak ukazují, že i v rámci kapitalistického status quo "když se chce, všechno jde". Jejich naivita je dnes samozřejmě do očí bijící. Ale horší se mi zdá, že Caprovy filmy (na rozdíl třeba od stejně starých Hawksových crazy komedií) díky své mainstreamové sterilitě značně vyšuměly i po stránce zábavnosti. You Can't Take It with You je však naštěstí adaptací poměrně zdařilé divadelní hry s poměrně kouzelnými postavami. ()
Nikdo z nich nemá o kolečko míň. Pouze jsou sami sebou a dělají to, co je právě napadne a co je baví. Tak se dá popsat rodinka, kolem které se točí hlavní zápletka. James Stewart je jako vždy okouzlující. Jeho i ostatní herecké výkony byly perfektní. Jen děj mě chvílemi nudil kvůli zbytečně zdlouhavým scénám. ()
První polovina hodně šílená, familie silně připomínající Takovou normální rodinku blbne místy hodně divně. Vtipné to je také, ale někdy dost přepálené. Hlavní pár zamilovaných potomků Jean Arthur a James Stewart mi kupodivu vůbec neseděl, moc jim to neladilo a měli nečekaně málo prostoru, pro záplavu postav a postaviček na ně nějak nezbyl čas či co. Při tak dlouhé stopáži je to až s podivem. Morální linka v druhé polovině byla ale nakonec nečekaně příjemná a nevadilo mi ani trochu okoukané polepšení postav. ()
"Žijete jako ve filmu od Walta Disneyho!" Hodněkrát mě během sledování napadlo, jak by asi dopadl současný remake. A zjistil jsem, že hodně špatně. Tenhle krásný idealismus a optimismus se do dnešních dob zkrátka nedá převést - je to něco, co je na jednu stranu zcela ukotveno ve své době, ale právě díky tomu můžeme ten příběh prožít bez shovívavého úsměvu na rtech. Všechny ty trhlé postavičky dokáží do člověka nalít pozitivní energii a může nám být jedno, že přesně odhadneme, jak příběh skončí. V těchhle Caprových sociálních pohádkách je zlo vždycky poraženo, žádný jiný závěr by neměl šanci fungovat. A mimochodem, grimasy Edwarda Arnolda jsou k nezaplacení! ()
Reklama