Réžia:
Paul CoxScenár:
John BrileyKamera:
Nino Gaetano MartinettiHudba:
Paul GrabowskyHrajú:
David Wenham, Kris Kristofferson, Peter O'Toole, Jan Decleir, Derek Jacobi, Leo McKern, Sam Neill, Tom Wilkinson, Michael Pas, Aden Young, Alice Krige (viac)Obsahy(1)
Páter Damián, vlastným menom Jozef Damián de Veuster, skromný belgický kňaz a misionár malomocných. V roku 1864 sa ako misionár dostáva na Havaj, no svoje životné poslanie neočakávane nachádza na ostrove Molokai, v domove ľudí postihnutých malomocenstvom. Boli vyhostení a ponechaní bez akejkoľvek pomoci. Žili v zlých životných podmienkach, spôsobených nedostatkom liekov, jedla a skromným bývaním. Otec Damián si malomocných obľúbil. Svojou odvahou, vierou a vytrvalosťou presvedčil predstavených v rehoľnej komunite a ľudí vo vláde, aby mu poskytli zdroje potrebné na výstavbu kostola a obydlí na ostrove. Tiež sa mu podarilo zabezpečiť zásoby liekov, doktorov a sestry na pomoc svojim ovečkám. Nakoniec sa aj sám otec Damián nakazil malomocenstvom. Zomrel medzi tými, pre ktorých bol všetkým a ktorým obetoval svoj život. V roku 2009 bol svätorečený pápežom Benediktom XVI.. Molokai: Príbeh otca Damiána je inšpirujúcim a pravdivým príbehom muža, ktorý svojou odvahou a horlivou láskou bojoval za práva tých, ktorých spoločnosť odvrhla. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (9)
Táto životopisná dráma je vhodná na premietanie niekde na hodinách katechizmu alebo na schôdzke spolku kresťansky založených dôchodkýň. Je to príbeh muža, kňaza, misionára, otca Damiána, ktorý zasvätil svoj život chorým bližným. Vo veku tridsaťtri rokov odišiel na malý, havajský ostrov "Molokai", kde bola kolónia malomocných. Tam v mene Boha pomáhal ťažko chorým ľuďom, vyrovnať sa so svojim osudom. Tento pomerne silný námet je spracovaný formou suchej náboženskej propagácie, ktorá v mojich očiach znižuje jeho hodnotenie len na dve hviezdičky. „...Viem, že Boh existuje, ak v neho veríš, ucítiš ho...“ ** ()
Filmové svedectvo o živote výnimočného muža, svätca, Damiána de Veuster, misionára malomocných na ostrove Molokai. Jeho služba a láska k týmto izolovaným, osamelým a trpiacim ľuďom, bola taká výrazná, jednoduchá, bezvýhradná! Vedela všetko zniesť a všetko vydržala, dokonca i ten istý údel choroby a utrpenia. Ako priemerný filmový divák - laik, nedokážem tvorcom nič vytknúť. Niektoré scény boli veľmi silné, napr. reakcia Damiána po bozku malomocného v krčme, búrka pri pobreží a záchrana topiacich sa malomocných, ale vrchol emócií ma zasiahol pri speve Mózartovej Ave verum corpus v samotnom závere filmu. Veľmi pôsobivé! Milo ma prekvapila aj hudba Paula Grabowského a herecký výkon hlavného predstaviteľa. ()
Silný film o sv. Damienovi de Veuster (+1889), misionáři mezi malomocnými na Havaji. Celkově velmi dobře natočeno, ale asi dvě scény mi tam neseděly (nejsem si však při jejich hodnocení úplně jist, proto je zatím nezmiňuji). Pochybnost u mne vzbudila i slova světce před smrtí, kdy si byl jist, že jde rovnou do nebe (ale zde to mohlo být i svévolným překladem slovenského dabingu). Zvláštní se mi zdálo též, že se tu poměrně často mluvilo o zpovědi (hlavně samotného Damiena), ale zcela tu byla vynechána mše svatá a sv. přijímání jako dar a posila zdravým i nemocným, rovněž nebyla vyzdvižena důležitost svátosti pomazání nemocných, kterou kněz nepochybně denně uděloval umírajícím katolíkům. Myslím, že tento film by zasloužil zhodnocení z hlediska katolické pravověrnosti, neboť se odehrává v hluboce předkoncilní době v 19. století (snad i proto se tu tvůrci vyhnuli ukázání klasické mše svaté v římském ritu a udělování tradiční svátosti pomazání nemocných, zvaného lidově tehdy "posledního pomazání" - a že tu byla příležitost je oprávněně ukázat!). Sám si ale na zevrubné zhodnocení z hlediska teologického netroufnu, snad se tu časem v diskuzi něco objeví... ()
K tomuto filmu nezveřejním komentář. Rád bych jen dodal, že hodnocení nehodnotí odvahu a zásluhy skutečného Damiána. Hodnocení se vztahuje k filmovému zpracování. ()
SLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: STV 1 = 31.1.2002 - v pôvodnom znení s titulkami - príbeh kňaza, ktorý svoj život zasvätil práci s malomocnými. (31.5.2009) ()
O tomto světci neměl jsem před shlédnutím filmu ani tuchy, ale jeho příběh mne zasáhl, film byl mnohdy dojímavý. Přitom mi to nepřipadá jako typická legenda, sestavená dle osvědčených vzorů. To by zde nezůstalo něco tak ponižujícího jako ta lékařská prohlídka Damiánova. Ba mnohdy to vypadá, že hrdina byl bezmála disidentem v své vlastní církvi, když narušoval to idylické soužití biskupského byrokratického aparátu se světským byrokratickým aparátem. A je možné, že jsem podlehl příběhu a přidal hvězdičku, i když jeho zpracování není bezchybné. ()
Filmy o "novodobých světcích", myšleno těch, o nichž máme přesvědčivé historické prameny, mají nezpochybnitelnou sílu jako příběhy lidské snahy a síly - tímto vzletným označením lze příběh Damiána de Veuster bezpečně charakterizovat a rozhodně je to uctivější, než s jeho jménem kritizovat tehdejší zkostnatělost (což se más o menos změnilo nezměnilo i v současnosti) katolické církve. Kněz to byl zcela přirozeně rebel, dotýkal se malomocných, ačkoliv mu každý radil to nedělat. Nejsilnějšími scénami zcela jistě jsou rozhovory s anglikánem (či co vlastně vyznával), zpověď na otevřeném moři či smrt samotná. Zajímavé je již tehdy sledovat mediální obraz poměrně marginální záležitosti. ()
Ilustrativní portrét muže, který se obětoval skrze službu jiným a stal svatým. ()
Nic víc než chvalozpěv na katolického misionáře, který v 19. století dobrovolně odešel do kolonie malomocných na titulním havajském ostrově - ale s jakou prostotou podaný ! Jediným strůjcem efektů je tu příroda : kopce jak zelení sloni, některé z nich vtroušené do vln oceánu, za ním občas cáry červánků ... Obdivuji důslednost, s jakou se režisér vyhýbá všemu, co by narušilo jeho cudný realismus, s jakou odmítá přizdobit ho výpůjčkami z modernějších proudů od naturalismu (jsme mezi malomocnými !) přes expresionismus ke krajnostem a la Bresson (třebaže jistou spřízněnost se slavným Francouzem tu cítím), s jakou se soustřeďuje na své téma, aniž by pečoval o pohodlí diváka. Cox se nechal slyšet, že natočil film o hrdinovi v naší době zoufale potřebném. Ovšem "Molokai" i jeho hrdina (ztvárnil ho výborně - nikdo jiný než budoucí Faramir !) působí mnohem všedněji, tišeji, skromněji než například Joffého "Misie" se svými tragickými romantickými odbojníky nebo Beresfordovo "Černé roucho" s jinak, ale neméně tragickým obracečem na víru. Půvabná domorodá dívka Malulani odejde z Damienovy nemocnice, aby se nechala vydržovat bílým opilcem. Při opětovném setkání obou mladých lidí, z nichž by se v jiné situaci nejspíš stali milenci, Cox nevláčí diváka filmovými vášněmi. Malulani : "Mám právo na dobrý život." Páter : "Dobrý život byl, když´s pomáhala nemocným." Ač nekřesťan, vnímám něco hluboce dojemného na kristovských/františkovských postavách, obětujících se, nepohodlných, nepodplatitelných. A také něco hluboce zahanbujícího. Nejde o katolickou propagandu. Může to být osobní představa Boha, ne Bůh sám či jeho posvěcení zástupci na zemi, co vede člověka cestou pokory a pomoci potřebným. Zní to někomu urážlivě ? ()
Reklama