Réžia:
Evžen SokolovskýScenár:
Jaroslav DietlKamera:
Vladimír OpletalHudba:
Zdeněk LiškaHrajú:
Zdeněk Buchvaldek, Jan Hartl, Jiřina Bohdalová, Milena Steinmasslová, Martin Růžek, Míla Myslíková, Josef Bláha, Jaroslav Moučka, Jiří Štěpnička (viac)Epizódy(11)
-
Havárie (E01)
-
Rozhořčení (E02)
-
Byt (E03)
-
Starost (E04)
-
Neschopnost (E05)
-
Vzbouření (E06)
-
Syn (E07)
-
Silvestr (E08)
-
Křížové tažení (E09)
-
Rozchod (E10)
-
Setkání (E11)
Obsahy(2)
František Bavor je aktivním poslancem a funkcionářem Městského národního výboru ve Starém Kunštátu. Je to obětavý člověk, který prožívá s městem jeho radosti i starosti. Jeho rodinu postihne tragédie – při dopravní nehodě ztratí manželku a matku svých dětí. Tím víc se pak věnuje své práci. Má v plánu zmodernizovat a přestavět město. V jednotlivých příbězích sledujeme i jeho soukromý život, problémy se synem Přemyslem a dcerou Bohunkou. Poznáváme i práci členů občanských výborů, poslanců a funkcionářů národních výborů, kteří se starají o rozvoj města. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (138)
Já si myslím, že seriál by si zasloužil titul škvár století českého filmu. Nemá smysl se vypisovat o překrouceném myšlení, záměrně pokřiveném pohledu na realitu a unylý, ztuplý způsob natáčení i hraní, ve kterém není naprosto nic, ale vůbec nic pravdivého, odpohlavněnými zrůdami počínaje a falešným předstíráním problémů konče. Jaroslav Dietl, trapně zbožňovaná modla komunistických seriálů, robotickým způsobem připravil scénář pro další předstírače citů a trapností, na což nebyl problém navázat a odfláknout co se dalo od kamery až po kulisy... Klasický produkt nastavované polévky pro chudé děti socialismu - všechno jen naoko, jako, protože realita se schovala za zdi kvartýrů a víkendových, načerno postavených chatiček z materiálů, nakradených z JZD a po úplatcích vyzískaných obkladačkách Erika kvality 3C. ()
V podstatě komunální politika. ()
Žádný díl nečekal v řadě nahrávek na mém videu na přehrání dlouho. Tenhle seriál prostě odsejpá: prohrál dneska schůzi? Nevadí, jde se poradit za politickým guru a příště vyhraje. Nejvíce jsem cenil výstavbu zápletek: v jednom dílu klidně tři čtyři zlomové body, kdy průšvih v sobě současně skrývá zárodek budoucí naděje a naopak. Zcela osobitým žánrem pak je poslední triumfální díl, jenž nemá myslím obdoby v TV a filmové tvorbě (snad s výjimkou některých scén z Bláznivé střely). Například role p. Šimánka, který chodí asi 15 min. ve druhém plánu, pak splní historickou úlohu tím, že si s otevřenou pusou poslechne improvizovaný proslov hlavního hrdiny. Až dosud jsem za vrchol normalizačního seriálu považoval Inženýrskou odyseu. Teď váhám, jestli M. na r. není přeci jen silnější příběh. Škoda těch drobných nedotažeností ve zvláštních efektech. Třeba p. Němec coby architekt s hlavou v oblacích něco pořád plánuje, stavaři se děsí, že projekt je děsná avantgarda, že "tam neni jedinej pravej úhel" - a potom tam stojí pár paneláků. ()
Bože, to je tak stupidně naivní seriál, až je z toho dramatu komedie. Bavor, socialisticky správně uvědomělý muž, který neustále podivně vzdychá, trpí, ksichtí se až hamba a při tom zvládne (prakticky proti všem obyvatelům města) přestavět starý, po staletí vznikající Kunštát na ikonu socialistické společnosti poseté nádherně šedými paneláky! Aneb proč žít v krásném rodinném domě, když můžu mít panelák? No jak se tomu ti lidi jenom mohli bránit??? :D Teď vážně, osudy Františka Bavora byly úletem už v tom roce 1976, protože podle toho, co vím od rodičů, věřili příběhům Bavora a všem těm postavám snad jen stoprocentně zarytí komunisté a zbytek národa se večer co večer řehtal u televize. Takže jednu hvězdičku za tu skvělou (nechtěnou) satyru. ()
Nedělá mi problém odmyslet si agitační řeči a myslím si, že určitá zarputilost jakou předvedl Bavor, by nezaškodila ani dnes ( myšleno jako povahový rys). Nakonec, oproti dnešním Ulicím a Ošklivkám jsem aspoň pochopil oč jde ()
Tak to je asi nejslabší od Dietla, málo uvěřitelné postavy a jejich příběhy. Jedná smutná hvězdička (za ukázkový postoj ke kouření), a to jsem fanoušek Ženy za pultem i Inženýrské odyssey. Nějak mi nesedělo, jak "obyčejní lidé" soudruha pořád od plic seřvávali. Já si z komunismu pamatuju něco jiného... ()
To, co bylo kdysi vysmívaným dílem, mohu dnes považovat celkem za standard a obstojný průměr všech těch seriálů, které se vždy drží nějakého tématu (stavba města, kravína, budování JZD, samoobsluhy) a zároveň nám připraví malou (ale nikterak otravnou) exkurzi do soukromí hlavních hrdinů. Diváka určitě zajímá, kam se stavba pohne, dialogy jsou, jak už je u Dietla zvykem, svěží, takže ve společnosti předsedy Bavora jde o celkem příjemně strávených 11 hodin. ()
Muž na radnici znamenal oproti Nejmladšímu z rodu Hamrů značný posun v kvalitě Sokolovského režie, která zde již plně odpovídá potřebám televizního seriálu, byť jeho unikátní zálibu v častém prudkém zoomování utrápených tváří za doprovodu dramatické Liškovy hudby divák časem přestane sdílet. V prvních pěti dílech to byl překvapivě zábavný a snesitelný sitcom o trablích komunálního politika (který na samém počátku seriálu musí řešit dokonce i to, že babce uletěli z domu vrabci), přičemž potřeba zdůraznit neutěšenost výchozího stavu vedla k bezděčnému pojmenování (zčásti dodnes povědomých) problémů s nedostatkem bytů či pomalostí výstavby. Od šestého dílu se však seriál zvrtl v otravnou reklamu na nestvůrně megalomanský asanační projekt. Jedinečnost seriálu oproti jiným normalizačním dílům spočívá v odvážném obsazení téměř neznámého divadelního herce a funkcionáře Zdeňka Buchvaldka do vzorově propagandistické titulní role předsedy Bavora, neboť jeho pečlivá ideologická výbava nedokázala překrýt značné nedostatky v hereckém projevu (pořád stejná intonace a výraz opravdu působí v takové roli kontraproduktivně, ledaže bychom to považovali za geniální sellersovské převtělení do podivína), a tak by se seriál klidně mohl jmenovat "Všeho dříví král". Dokonce jsem od legendy českého ústavního práva dr. Jiráskové slyšel příhodu, že když byla v Buchvaldkem řízeném Realistickém divadle členkou volební komise, kdosi jeho jméno s titulem muž na radnici recesisticky připsal na volební lístek. Oproti tomu naprosto virtuozní výkon předvedl spornému scénáři navzdory Josef Bláha v roli tajemníka Hlavicy, který se v jeho expresivním podání změnil v naléhavou obžalobu určitého obludného typu funkcionářů, jelikož Bláha dokázal elegantně zkombinovat nevyzpytatelnou cholerickou povahu, úlysnou bodrost, přezíravou misantropii, ideologický fanatismus, kulturní barbarství (jeho orgastická reakce na asanační plán je zřejmě nejsilnějším momentem celého seriálu) a nezřízený hédonismus s jemnými náznaky sexuálního predátorství. Potěšil též prvorepublikově noblesní Ladislav Boháč v roli neschopného a mstivého architekta Drápala, jenž je jedním z hlavních škůdců asanačnímu projektu. Záhadná je motivace tvůrců k barvitému vykreslení Bavorova rodinného života, neboť se blíží jakémusi psychoanalytickému peklu. Neostalinismus patrně selhal při pokusu o jeho implementaci do výchovy dětí, a tak má Bavor doma neuvěřitelně rozmazlenou submisivní princeznu, která se díky skleníkové výchově nechá oblbnout prvním hochštaplerem na obzoru (vskutku politováníhodná Milena Steimasslová coby nezdravější obdoba Ivany Andrlové v Majoru Zemanovi), s níž navíc zejména v prvních epizodách Bavor interaguje takovým způsobem, že to latentně evokuje incest, a rebela bez příčiny (odvážně proti typu obsazený Jan Hartl). Při některých domácích hovorech není jasné, zda pronášení dobových frází ze strany dětí je projevem jejich ideologické deformace nebo naopak záměrným výsměchem otci. Stejně výživné jsou Bavorovy milostné vztahy, neboť se záhy po smrti své rázné ženy (Svatava Hubeňáková) nechal svést agresivně psychopatickou kamarádkou z dětství (nebezpečně přesvědčivá Jiřina Bohdalová), aby nakonec své city k dceři přenesl na obdobně plaše vychovanou mladou učitelku (Eva Jakoubková). () (menej) (viac)
Hvězdičku za ty "dobové" hlášky. ()
Bolševická katastrofa. Drzost, s jakou se komáři odvážili podat svůj zrůdný plán likvidace historických částí měst je do nebe volající. Když vidím, jak v seriálu choděj lidi za starostou a prosej ho, jestli by mohl zbourat jejich rodinné domy a přestěhovat je do paneláků - no doprdele, to je na dělo! ()
I feel the pain, but i can survive! ()
Co napsat - snad jen Bože proč? Na druhou stranu - díky této blbosti, se spousta dobrých seriálů může při porovnání jevit jako revoluční dílo. Nejvíc mě na těhle peckách vždycky zaujme ta naprostá bezpohlavnost. Fuj tajbl. ()
vášeň potvora, jala Bavora, jak rýmoval onoho času Pepa Fousek Seriál je dokonalý extrakt všeho, co bylo na socíku odporné a repelentní. Sledování doporučuji jen flagelantům a zastydlým bolševníkům. ()
Jsem původem z Ústí nad Labem. Z města, které soudruzi jako Bavor svojí "přestavbou" a "modernizací" tak domrdali, že už se to ani nedá spravit. I kdyby mu v tom seriálu pomřela celá rodina, stejně si on a jemu podobní zaslouží viset na první lampě. Kdyby Dietl napsal ještě dvanáctý díl, kde by se obyvatelstvo Kunštátu vydalo s vidlema v ruce směr Národní výbor a na tu lampu došlo, dal bych aspoň hvězdu, takhle sorry. ()
Tímhle komunisti vysvětlovali potřebu likvidace historických částí měst (zde Beroun) a výstavbu králíkáren z drátobetonu. ()
Na jedné straně herecký um Josefa Bláhy a na straně druhé neumětel Buchvaldek.Jinak tento seriál si pustím raději,než všechny dnešní seriálové paskvily. ()
Po přečtení několika hodnocení i při pohledu na celkové velmi nízké skóre jsem čekal velmi podprůměrný seriál, u kterého těžko vydržím. Pravý opak byl pravdou. Zatímco v jeho lehce podobném kolegovi Okresu na severu převažoval počet politických scén na soukromými, tak u Muže na radnici je poměr mnohem přijatelnější, přičemž autor zde výtečně propletl životy lidí v soukromí s jejich zaměstnáními. Také se zde natolik neprosazuje soudružství a když už, tak mnohem jemněji a nenásilněji než u Okresu na severu. Není to samé čest práci apod., přičemž lidské příběhy jsou zde popsány velmi umně, dojemně a promyšleny do posledního detailu. Hodně lidí srovnává Pláteníka (Okres na severu) s Bavorem (Muž na radnici) s tím, že p. Moučka to zahrál lépe apod. . S tímto tvrzením si dovolím nesouhlasit, protože jak p. Moučka, tak i p. Buchvaldek předvedli naprosto profesionální a rovnocenné herecké výkony. Každý je sice jiný, ale v tom je právě ten nádherný kontrast. Pan Moučka je sršící jiskrami a velmi energický, p. Buchvaldek je velkým gentlemanem typu pánů Lukavského, Beneše či Adamíry, přičemž dokáže zapůsobit v případě potřeby i razantnějším dojmem. Nádherný pohled byl na herecký koncert nejen (pro mě doposud neznámého, avšak skvělého) p. Buchvaldka, ale i úžasného p. Bláhy, skvělé paní Bohdalové a mnoha jiných báječných herců, kteří předváděli naprosto seriozní věrohodné výkony. Všem hodnotitelům, kteří tento výtečný seriál označili jako odpad, bych doporučil, aby se podívali na Růžové zahrady, VKV apod., aby věděli, co je to skutečný brak s nevěrohodnými lidmi a co výborně vymyšlený příběh s Pány Herci. Dal bych plný počet bodů, ale snížím o jednu hvězdu díky určité porci podpory komunismu. ()
Nejsem zastáncem automatického zatracování komunistických seriálů. Zajímalo mně, co se tenkrát točilo, a tak jsem celý seriál shlédl. Samozřejmě,že je plný ideologie, ale pokud jste schopni tuto ideologii rozlišit, tak pak musím dát jednu hvězdičku. Když jsem četl komentáře ostatních hodnotících, tak jsem se seriálu bál. Že to bude seriál naprosto o ničem, plný vaty a bezduchých dialogů. Překvapilo mně,že tomu tak nebylo. Musím uznat,že pan Dietel se dokázal poprat i s takovýmto nezáviděníhodným tématem. Je sice pravda,že pokud se koukneme na seriál jako celek, tak musíme konstatovat, že kdyby nebyl natočen, tak by se vůbec nic nestalo. Každopádně já ho beru jako odraz doby ve které vznikl. A ještě jedna poznámka závěrem ... pokud bych srovnal tento seriál s tím, co se v dnešní době točí a předhazuje divákům, musel bych přidat jednu hvězdu, protože ruku na srdce ... v záplavě Růžových zahrad a Ulic by musel člověk říci "zlaté komunistické seriály". ()
Rudá hromada bolševického hnoje!!! ()
Další ze socialistických nadlidí, tentokrát František Bavor. V hlavní roli soudruh Buchvaldek. Obětavý funkcionář a nepochopený vizionář představy starého Kunštátu v moderní město...Jen ten rodinný život: nejdříve vdovec, pak paroháč, dcera zbouchnutá od zmetka, syn pěkný prevít a nakonec šťastný happy end s novou ženou. ()
Reklama