Réžia:
Barry ShearScenár:
Luther DavisKamera:
Jack PriestleyHudba:
J.J. JohnsonHrajú:
Anthony Quinn, Yaphet Kotto, Anthony Franciosa, Burt Young, George DiCenzo, Gloria Hendry, Antonio Fargas, Frank Adu, Paul Benjamin, Ken Lynch, Robert Sacchi (viac)Obsahy(2)
Když okradete mafiány, není to loupež – ale sebevražda... Měla to být obyčejná loupež. Banda zlodějíčků se ale dostane do vražedné hry na kočku a myš. V New Yorku se jim totiž podaří okrást italské gangstery, kteří mají naneštěstí pro ně pod palcem celý Harlem. A právě několik členů mafie je během loupeže neplánovaně zamordováno. Zlodějíčci přitom budou mít v patách nejen zuřící gangstery, ale také neúprosné bělošské policisty, jelikož i jejich příslušníci byli během krádeže zastřeleni. Boj o přežití a odplatu může začít... Výtečný a v našich poměrech nepříliš známý thriller s akčními prvky vyniká působivou atmosférou, na hony vzdálenou od stylizované studiové produkce. Režisér Barry Shear si prosadil, aby se kriminální námět natáčel v hodnověrných lokacích na Manhattanu. A stejně bezprostředním způsobem přistoupil k látce také kameraman Jack Priestley, který použil navzdory zvyklostem lehké kamery Arriflex. Pohyblivé vybavení spolu s reálnými lokacemi a nekašírovaným herectvím (uvidíme mj. rázovitého Anthony Quinna) dodaly filmu nezaměnitelný punc syrovosti. Poetiku každodennosti ještě umocňuje téma rasismu, vetknuté už do samotného názvu snímku. 110. ulice tvořila v New Yorku 70. let pomyslnou hranici mezi smetánkou a chudinou, mezi „bílým“ byznysem a zanedbanými černošskými ghetty. Toto třídní napětí se podařilo přinést i do dramatického oblouku filmového vyprávění, jehož svébytnost podtrhuje soulová a funková hudba, v čele se stejnojmennou titulní písní Bobbyho Womacka, která byla ještě nesčetněkrát filmaři využita (Jackie Brownová, Americký gangster). Nemenší měrou je snímek zajímavý svým atypickým žánrovým půdorysem, jenž na jednu stranu vychází z „westernově“ uzpůsobených kriminálek typu Drsného Harryho, na stranu druhou ale nezapře etnické prvky tzv. blaxploitation filmů, a v neposlední řadě v něm najdeme znaky potemnělých „noirových“ detektivek. (Česká televize)
(viac)Videá (1)
Recenzie (47)
Jednoduchý dej plný násilia a nenásilne včlenených scén, v ktorých aktéri deja svojimi činmi a slovami výrazne sociálne komentujú pomery vo veľkomeste a jeho černošskej štvrti. Pomery ovláda mafia. Platí si skúsených detektívov aj menšie obslužné šarže polície. Tie obstarávajú nadprácu pre organizovaný zločin tak efektívne, že často vie informácie prv zločinecký boss než vyšetrovatelia konkrétnej kauzy. Lúpež peňazí predstavuje pre troch drobných zlodejov zhmotnený sen o konci nedôstojného žitia. Konkurovať mafii poprepletanej s políciou ale vôbec nie je ľahké. New York, po nahliadnutí do jeho útrob, plného kriminality, odpudzujúcich nočných barov a skorumpovanej i násilníckej polície, mlátiacej zadržaných černochov, nevyzerá ako lákavé miesto na život. Poznámka: Problémy sužujúce americký megapolis sú rovnako uplatniteľné na väčšinu dnešných stredoeurópskych štátov. Polícia robí len ochrannú a vyšetrovaciu službu pre ekonomických špekulantov (= finančné skupiny a investori), ktorí riadia štát cez nastrčených politikov. Konanie polície je voči Cigánom často násilnícke, na čo upozornila aj ombudsmanka v prípade násilníckeho zásahu kukláčov v cigánskej osade na východe Slovenska. ()
"Across 110th Street" sice na svou dobu byla v zásadě jen zručně natočená žánrovka, ale dnes až překvapí svým stylem a intenzitou. Vyprávění o trojici černošských zlodějíčků, kteří přepadli mafiány a nyní se ocitají na útěku před gaunery i policií, je pojaté jako dynamický městský thriller natáčený v reálných prostředích New Yorku. Již úvodní sekvence sestávající ze záběrů velkoměsta postupně se přibližujících z ptačí perspektivy až na úroveň konkrétních ulic v divácích vyvolají autentickou impresi americké metropole coby živoucího organismu sestávajícího z ošuntělých domů a pulzujících ulic. Výsledný dojem navíc bravurně dokresluje titulní soulový song, jehož slova shrnují vnitřní pocity většiny zdejších postav, bez ohledu na to, na které straně zákona stojí. Ačkoli dnes v americkém filmu těžce hledali takto lokálně ukotvený film, který by pouze nevyužíval pár výrazných dominant, ale vyloženě zdůrazňoval a tematizoval své dějiště, ve své době vlastně nebylo "Across 110th Street" žádným velkým unikátem. Naopak nejen kina, ale i dobová televize oplývaly podobně autenticky urbánními tituly, ostatně režisér tohoto filmu jinak pracoval na seriálech jako "Ironside", "The Streets of San Francisco" či "Starsky a Hutch". Lze pak říci, že dobová filmová a televizní produkce nebyly zdaleka tak odloučené jako v osmdesátých či devadesátých letech, ale naopak se nejen co do fluktuace tvůrců, ale i prolínání stylů vzájemně obohacovaly. "Across 110th Street" svou řemeslnou bravurou, jež kulminuje ve famózním finále na střechách, i komplexně pojatým motivem rasového, sociálního a existenčního pnutí v Harlemu představuje jeden z naprostých vrcholů kategorie blaxploitation a současně ozřejmuje dobovou popularitu tohoto žánru, ale i městských kriminálních thrillerů jako takových. Právě provázanost žánrových prvků s výrazným tematizováním velkoměstského prostředí a aktuálních nálad zaručovala silnou identifikaci hlavní cílové skupiny, městského obyvatelstva. ()
110. ulice New Yorku jako hranice dvou světů - rozdílných i podobných. Na jedné straně bílý zločin italské mafie, na druhé černý zločin Harlemu. Tři černoši namíchnou mafii i policii a octnou se tak mezi dvěma ohni - policisti i mafiáni se předhání, kdo je chytí a potrestá jako první. Ovšem vše je složitější a pomyslná 110. ulice rozděluje nejen mafii a policajty, bělochy a černochy, ale často i lidi uvnitř těchto skupin. Podobně jako film "V žáru noci" i tento snímek ukazuje nechtěnou spolupráci černého a bílého, mladého a starého, čerstvého a znaveného, idealistického a rozčarovaného policisty. Je překvapivé, jak pomalu a jak rychle se mění společenské a osobní konvence. ___ Je to zrovna jeden z těch filmů, na kterých vyrůstali Tarantino a Rodriguez. ___ Ač je natočený v roce 1977, film má zcela moderní vizuální stránku. Není čemu se divit - je to první celovečerní film natočený za použití tzv. self-blimped (sound-proofed) kamery pro synchronizovaný záznam zvuku (sync sound), což zesílilo původnost (autenticitu) komornějších scén. ___ Skvělý jazzový soundtrack navíc. ()
Nenadchl ani nezklamal. Snímek patří k těm filmům, které si objednávalo ideologické oddělení ÚV KSSS v rámci akce Pravda o USA. Jestli mi nevěříte, tak se na něj koukněte. . . . . . . . . ()
Opravdu výborná pouliční kriminálka přesně jak bych si to představoval v sedmdesátkách. Trojice černých pouličních zlodějíčků postřílí pět italských mafiánů a dva poldy a ukradne 300 tisíc. A začne štvanice. Italové vyšlou psychopatického zabijáka, své si k tomu řekne i lokální černošský boss, který chce hrát vyšší ligu a jsou tu taky policajti, co jsou všude pozdě. A je tu všechno - funky muzika, 70s New York, sprostota, brutalita, mafie vs. pouliční gang vs. nasraní policajti a taky černí vs. bílí a rasismus z obou stran. Slovo negr tu zazní asi tak 100*. K tomu idealistický černošský polda vs. rasistický, zkorumpovaný starý polda, který tak nějak uvnitř stále je dobrý. Ano příběh, vyšetřování, sympatické postavy to tu moc není a té akce taky moc ne. Ale atmosféra je famózní a finální akce na střechách je lahůdková. Silné 4* pro tuto víceméně neznámou kriminálku. ()
Galéria (79)
Zaujímavosti (5)
- Samopaly použité vo filme sú značky Smith and Wesson Model 76, 9 mm. (beso74)
- Titulní píseň "Across 110th Street" od Bobbyho Womacka se objevila také ve filmech Jackie Brown (1997) a Americký gangster (2007). (GigaPudding)
- Prvý film natočený kamerou Arriflex 35 BL. (beso74)
Reklama