Réžia:
Věra ChytilováKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Michael KocábHrajú:
Miroslav Macháček, Tomáš Palatý, Nina Divíšková, Jan Kačer, Jiří Krampol, Jan Bidlas, Roman Fišer, František Staněk, Rita DudusováObsahy(1)
Do Vlčí boudy, staré horské chaty se symbolickým názvem, umístila režisérka a spoluautorka scénáře Věra Chytilová děj filmu, který natočila v roce 1986 na námět Daniely Fischerové. Jedenáct mladých, pečlivě vybraných účastníků lyžařského kursu prožívá pod taktovkou vedoucího a dvou instruktorů nejdramatičtější chvíle svého života. Skupina dospívajících, v níž je jeden od druhého záměrně vzdalován, je v atmosféře narůstajícího napětí a podezírání dováděna až do situace, v níž se bude muset rozhodnout, zda pro osobní záchranu obětuje jednoho ze svého středu. V tu chvíli bude záležet už jen na nich, jak „úspěšný“ bude experiment, který se začal odvíjet ve chvíli, kdy je rodiče svěřili do péče vedoucích – tří podivných bytostí… Stejně jako v předešlých filmech, i ve Vlčí boudě rozvíjí režisérka aktivní dialog s divákem. Metodou analytického pohledu jim představuje varovný obraz nebezpečných úskalí, jež člověku hrozí, zpronevěří-li se principům lidského soužití. Jaký význam přikládá Věra Chytilová spolupráci s diváky, je zřejmé z jednoho z jejích rozhovorů: „Já preferuji takového diváka, který je otevřený, vstřícný, pozorný, lačný. Není to jen ten, kdo pouze přihlíží, ale kdo spoluvytváří, koexistuje. Takový divák jsem i já, pro něho dělám filmy. V to věřím.“ Nejvýraznější postavou záhadného příběhu je neproniknutelný vedoucí kurzu zvaný Táta, kterého znamenitě zahrál Miroslav Macháček. Tato role odhalila zajímavé, dosud nevyzkoušené možnosti hercova naturelu. K působivosti filmu přispěla i sugestivní kamera Jaromíra Šofra a hudba Michaela Kocába. (Česká televize)
(viac)Recenzie (345)
Tak tady v tomto případě se opravdu dělá umění z něčeho, co je vyložený neumětelismus, kýč a prostě velká hloupost. Dialogy otřesné, že jsem málem vylít z kůže, herectví/neherectví - sám nevím, ale jedno vím - dívat se na to nedalo. Litr vodky by mi možná umožnil se na to koukat v klidu a neodcházet každou chvíli mumlaje si: "Co je tohle za totální kofotinu..." Víc klišé (ač tohle jako argument moc nepoužívám a nemám to slovo rád) jsem v jednom filmu snad ještě neviděl. Zcela nesmyslné chování postav, nad kterým jsem kroutil hlavou (v lepším případě) celý film. To mi prostě lezlo krkem natolik, že jsem se nemohl koncentorovat pořádně ani na něco jiného. Nemám rád, když se musím během filmu ptát: Proč udělal tohle? Proč neudělal tohle hned? Proč neudělá něco? Nesmysl. 1/10 ()
Můj nejoblíbenější film od Věry Chytilové a jeden z mých vůbec nejoblíbenějších filmů.. když jsem ho viděl poprvé, tak jsem to hodně prožíval, opravdu strašně napínavej film a dobře natočenej.. tenhle film každýmu doporučuju, je to opravdu zážitek. ()
Sakra, co to mělo být? Paskvil století, žhavení mozku zvané budík? Tak proč jsem se tak strašně bála? Děsivý! Chvíli tomu mám chuť dát 5 *, chvíli ten film nenávidím a dala bych odpad. Každopádně je neskutečně originální, dávám tedy 4. ()
Pre mladého diváka bažiaceho po žánroch sci-fi a hororu bol v 80. rokoch tento film klenotom. ()
První zhruba polovina super, ale to co následovalo? Věro, vole, dej si facku. ()
Co se tím snažila režisérka říct? Tohle není můj šálek kávy a nejhorší mi na tom přišli ty pofidérní "výkony" obsazených - bojím se to vyslovit - herců. ()
Zvláštní film, hodně zvláštní... V životě jsem neviděl film, jenž by takhle extrémně skákal mezi žánry.. Chvíli mi to připadalo, jako kdybych koukal na drama, zachvíli to byl horor, za další chvíli to vypadalo jako sci-fi komedie. To chování studentů bylo jak chování vybraných dementů z Bohnic, tedy mezi sebou naprosto nepřirozený... Divný.. 55% ()
príliš pripomína pranaoidnú atmosféru hlavy pani chytilovej.... svoje pošramotené ale inak dosť oceľou potiahnuté ego, ktoré ju straší v snoch z nedostatku empatie k vlastnej dcérke si zrejme odlahčila v mierne kúsavom kvázi temnofilme.nebavilo, vypla som. ()
Dusný psychohorror, ani se mi nechtělo věřit, že něco takového vzniklo v ČR, navíc v 80-letech. Začátek připomíná klasické slashery - parta adolescentních dementů jede na lyžák, všichni jsou strašně blbí, dokonce se objeví hnusný redneck, který je na poslední chvíi varuje, ale oni do té chaty stejně přijedou, a tam se začnou dít divné věci... Mám ale několik poznámek. Za prvé, imbecilita všech postav začne být po chvíli únavná. Oni se jen nechovají pitomě, oni pitomí jsou - zajímalo by mě, nakolik to byl záměr a nakolik kouzlo nechtěného. Normální člověk by po deseti minutách na tý chatě přemýšlel, jak zdrhnout, a oni ne, jsou naprosto v pohodě ještě dalších několik dní. Za druhé, SPOILER chtělo to aspoň jednu smrt - čeho se Chytilová bála? Ve filmu tohoto typu by měli přežít max dva lidi, nejošklivější kluk a holka, a oni je nakonec nechali žít všechny. Ani ten pes nechcípl. A já těm debilům všem tak přál hnusnou, bolestivou smrt! SPOILER END. Za třetí, hrůzná atmosféra měla podle mě víc gradovat - jako snaha byla, to jo, ale po výborném začátku to pak začně trochu nudit. Za čtvrté - nepochopil jsem PROČ. Proč se to vlastně všechno dělo? Je to fakt jenom Chytilové moralizování? I tak to považuju za jeden z nejlepších českých filmů, velké plusy za výtečného Macháčka a Kocábovu hudbu. ()
Ale to přece není horor, ne? Těm dětem nebezpečí nehrozí - dokud sami sebe nezradí. Lepší znázornění vězňova dilematu jsem neviděl. Fantastický je kontrast mezi tím, co účastníky zájezdu k smrti děsí - krysa, vybafnutí komického strašidla z prostěradla - a naprostým klidem z existenciálního ohrožení, které přináší touha vesmíru po životním prostoru. Pokud kdokoli zradí, zemřeš. Závěrečný únik je únikem do neznáma. Co zbylo ze světa? A funguje to jinak ve světě, kde taky závisíme jeden na druhém - a odkud není úniku? ()
No, věřím, že tehdy, v roce 1986, to bylo šokující a strašidelné a umím si představit, že takový film mohl na plátně působit jako zjevení. Obzvláště po prvním Vetřelci (1979). Mně to ale z dnešního pohledu připadá takové duté, jako vydlabaný sněhulák. Ten příběh by snesl "víc za uši" :-) Nápad výborný, Macháček geniální, Kocábova hudba / vrzání / dýchavičné zvuky naprosto fantastické. ()
Z mého pohledu na věc byl tento snímek velké překvapení. Místy absurdní příběh se pohybuje na vratké lávce mezi horrorem, parodií a psychologickým dramatem, přičemž v závěru získává kontury generačního prohlášení 80. let. Výkony dospívajících jsou vrcholně realistické (rozumějme skoro až neherecké), naproti tomu dospělí v čele s M. Macháčkem si hrají svou vlastní hru. Výsledkem je tíživá atmosféra a neustálé mrazivé zděšení, kdy že se konečně něco stane, korunované výtečnou nejednoznačností scénáře. ()
Věře Chytilové klasicky záleželo na buranském projevu, jako vždy v jejích filmech. Tento film je psychologickou surrealistickou (někdy až komickou) sondou do chování mládeže na lyžařském výcvikovém kurzu, ale do hororu má rozhodně opravdu daleko. Nemá tak uhlazený projev jako "Sněženky a machři", s kterými se vlastně ani nedá srovnávat, i tak si myslím, že do první poloviny filmu to tam (na reálném kurzu) takto nějak mohlo vypadat, i když je tento snímek dost nadnesen. Ovšem mohu se jen domnívat, protože jsem na lyžáku nikdy nebyl. ()
Těžce hodnotitelný film. Na jednu stranu velmi hutná a napínavá atmosféra s výbornou hudbou, na druhou stranu hrozná kamera a herecké výkony (kromě pána herce Macháčka). Dějově to bylo takové divné, na druhou stranu těžce předvídatelné. Slabší 4*. PS: Bidlas ve filmu vypadá jak mladý Owen Wilson. ()
Skvělý Miroslav Macháček a první chytilovina, co se mi líbí. ()
Ukričané deti v šušťákoch na steroidoch. ()
Největší haluz Věry Chytilové.Nechtěně komický moralitní sci-fi horor. ()
Ono je to vlastně docela dobrý, napínavý, mysteriózní, ale mám jednu velikou výtku, kvůli které musím o řád snížit hodnocení. Ano, ta mládež. Paní režisérka jim snad řekla ať se chovají jako by byly o pět let mladší a oni poslechli a podle toho to vypadá. Nesnáším uječené, rozcapené fakany a když se tak chovají puberťáci tak je to vůbec zlo... A v tomto filmu je to škoda... ()
Instruktoři, jejichž skutečná podstata vyjde najevo až v průběhu filmu, jsou spíš divní než že by byli děsiví. ()
Horor. Je znepokojující, a nenechá vás při sledování v klidu díky všudy přítomné ledově tajemné atmosféře a těžké hudbě. Někdy, když je večer nuda a někdo si chce pustit horor, pustím Vlčí boudu. V prvních pěti-deseti minutách se pak proklínám, co jsem to pustil za blbost. Hlavní postavy filmu působí komicky, zvuk je fakt děs běs, a že tohle má být strašidelný? Ani náhodou. No a pak přejde ten strašný zmatečný úvod, a už jsem zase klidný. Vše je v pořádku a už máte oči přilepený k obrazovce. A hlavou vám šrotuje co se to asi ve "Vlčí" odehrává za děsivou nevyzpytatelnost, a co je s tou "boudičkou" špatně? Někdo může teda nadávat na úplně oblivious postavy studentů, na herectví obecně, a na to, že film obsahuje moralizující prvky. Co si tady čtu ostatní recenze, většina co toto kritizuje, byly recenze napsány kolem roku 2005, a asi chápu, že zrovna tohle moc nefrčelo, protože to bylo prostě všude. Mně to třeba přijde naopak hezké, protože právě toho zase moc v dnešní době nedostanete, a je to tím tak jedinečné. Zkrátka: podívejte se na svízele vašich rodičů na fakt divným lyžáku! No, a jsem možná za tu moralizující tvář trochu rád, protože kdyby se tímhle směrem Chytilová nedala, bylo by to na mě nejspíš až moc silné hororové kafe. ()
Reklama