Réžia:
Džun-ho PongKamera:
Hyung-koo KimHudba:
Taró IwaširoHrajú:
Kang-ho Song, Sang-kyeong Kim, Roi-ha Kim, Jae-ho Song, Hee-bong Byeon, Seo-hee Ko, No-shik Park, Hae-il Pak, Mi-seon Jeon, Young-hwa Seo, Jong-ryeol Choi (viac)Obsahy(2)
Tento film, který u domácího publika trhal návštěvnické rekordy, patří k nejdiskutovanějším korejským titulům roku 2003. Příběh je inspirován skutečnými událostmi - sérií vražd, k nimž došlo v letech 1986 - 1991 v okolí městečka Hwa-Sung nedaleko Soulu.
V průběhu šesti let policisté postupně nacházejí těla deseti znásilněných a zavražděných žen. Mezi oběťmi je jednasedmdesátiletá babička i třináctiletá školačka a neexistuje mezi nimi žádná zjevná souvislost, žádné vodítko kterého by se kriminalisté mohli chytit. Detektivové Cho, Park a Seo vyslechnou na 3 000 podezřelých, do akce se postupně zapojí 300 000 policistů. Jenže chytit a usvědčit nevypočitatelného sériového vraha, jehož chladnokrevnost je noční můrou i pro zkušené profesionály, je úkol, který zřejmě přesahuje lidské síly...
Režisér Bong Joon-ho svůj film věnoval deseti ženám, které, kdyby nebylo oněch deseti děsivých deštivých večerů, ještě mohly žít.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (239)
Frustrace z neschopnosti dopadnout vraha vede k opravdu podivným vyšetřovacím metodám korejské policie. Korejský policajt totiž nepracuje hlavou, ale nohama. Předchozí věta dokonce ve filmu zazní z úst jednoho z policistů. ()
No...jelikož si Jossie vážím, vydržel jsem nejen deset minut, ale přes půl hodiny jakési parodie na kriminálku a čekal, že se s příchodem nového detektiva začne něco pořádného dít...a ono pořád nic. Potom jedna dramatická scéna a zase dlouho nic. Když tu náhle se strhlo dramatických pět minut a...ještě kýbl ničeho, emocionálně vypjatá scéna a konec. A to se mnou ještě ta scéna moc nehnula kvůli tomu, že jsem během těch takřka nepřetržitých dvou hodin nudy čučel do skript...z toho by otupěla i puberťačka v premenstruační tenzi na koncertě Tokio Hotel... No aspoň jsem se věnoval něčemu konstruktivnímu, protože Pěčeť Vraha mě, prostého diváka, po zážitkové stránce rozhodně neobohatila, zápory převážily, na spravení chuti si budu muset dát Special Victims Unit... ()
Vtahující i frustrující detektivka o banalitě a nedostižnosti zla s přesahy k frašce i sociopolitické satiře. Režijně a vypravěčsky mistrovská záležitost (inscenování akce v různých plánech, přesný a vtipný střih, důmyslné nenaplňování diváckých očekávání, samozřejmost, s jakou film přechází od temného thrilleru k slapstickové komedii, naprosto přesvědčivá proměna hlavního hrdiny ze směšného venkovského balíka v tragického hrdinu...), která mě napodruhé bavila ještě víc jako komentář k selhávajícímu systému, jehož pozornost je zaměřena nesprávným směrem (potlačování demonstrací proti vojenskému režimu, technologická zaostalost), na což nejvíc doplácejí lidé z okraje společnosti (oběťmi vraha jsou ženy, oběťmi detektivů lidé s různými duševními poruchami). 90% Zajímavé komentáře: Marigold, Madsbender, Altamir, anderson, Nuf, Martyr ()
Já tenhle film viděl před mnoha a mnoha lety a koukám, že jsem se nenapsal komentář, ale pamatoval jsem si ho, což u většiny filmů skutečně neděje a teď, když si sjíždím Džun-ho Pon, tak jsem si hodal znovu a mé pocity jsou ještě silnější ež tenkrát a jsou ještě umocnější, když si vemu, že se jedná teprve o druhý celovečerák Džun-ho Pona, tak to je něco neuvěřitelnýho. Velmi sotisfikovaně napsaná psychologie postavy policajtů, kterou silně naprosto bezradné vyšetřování brutální série vražd je opravdu paráda. Jasně Džun-ho Pon neodolá, aby tam nevtělil až humorně vyznívající dialogy a situace, ale to vše pouze ve prospěch atmosféry a postav, jenom je potřeba to navnímat, především na postavách policajtů Cho Yong-koo a Seo Tae-yoon. Opravdu mistrovská práce, ale neřekl bych kriminálka, spíše psychologické drama, alespoň tak to mám ve vidění tohoto majstrštyku já a opravdu jsem to užil, závěrečný titulky sjel 3x, poněvadž hudba je další skvělá záležitost u tohoto filmu. ()
Přátelé, nechci tady vypadat jako prudič, který je nějak zaměřený proti filmům, vzešlým z šikmooké produkce, ale začíná mi to pomalu připadat, že ti Asiati do svých dle názoru většiny úchvatných děl přidávají nějaké podprahové vzkazy, proti nimž já jsem nějak imunní. Pečeť vraha tady nechci přehnaně kritizovat, ovšem první půlhodina byla naprosto tristní, připadalo mi to spíše jako parodie na detektivku. Dialogy možná odpovídají korejské mentalitě, ale v tom případě "děkuji, nechci", poněvadž takovou snůšku žvástů jsem už dlouho ve filmu neviděl. Pak se to naštěstí aspoň po režijní stránce pomalu spravilo a konec už byl skoro za čistých 5 *. To bych ale nesměl vědět, co mu předcházelo. A srovnávat tohle s filmy jako je Sedm, nebo Mlčení jehňátek? No promiňte, ale to je skoro filmové rouhání. Shrnuto a podtrženo: (sorry zputniku, musím si zaparodovat) Jistě existují skvělé asijské filmy (i já sám jsem jich pár už viděl), ale tento mezi ně určitě nepatří. ()
║Rozpočet $2,8milióna║Tržby USA $15,357║Tržby Celosvetovo $29,000,000║ ()
Tohle mě uzemnilo... vlastně jde o asijskou obdobu metafyzické a sociální detektivky (Tenkrát v Anatolii mi naskočilo hned několikrát, byť spíše jako vzdálená rezonance) a zároveň jedinečný žánrový mutagen, který se z úvodních komediálních a satirických tónů přemění v temného thrillerového netvora. Motivy posedlosti, zápalu i nevypočitatelnosti pachatele zavánějí Fincherovým Zodiacem - nebo spíš naopak (s ním spojuje Pečeť vraha i neobyčejně pomalé tempo a konzervativní odpor k efektnosti). Gradace je subtilní, ale naprosto jedinečná, stavba postav fascinující (proměna křupanského detektiva v tragického hrdinu během několika minut - brilantní), inscenace některých scén promyšlená od pohybu kamery až po situační rámec (od blbostí typu scéna bordelu s blijícím velitelem až po napínavé scény vražd). Snažím se vylovit v paměti, kdy jsem si thriller o sériovém vrahovi naposledy takhle beze zbytku užil ve všech odstínech... zase asi ten Zodiac, ale Pečeť je vtipnější a podvratnější. Vidím, že moje mezery v korejské kinematografii jsou alarmující a žádají si zaplnění! ()
Scénář: Joon-ho Bong, Kwang-rim Kim, Sung Bo Shim .. Memories of Murder je především výborná jihokorejská detektivka. Vraždy mladých žen jsou brutální a velmi precizní, konané výhradně v noci za deště, navíc po odehrání určité písně v rádiu.. Vyšetřování místního oddělení vražd je tvrdé, zaujaté, plné chyb a kroků vedle. Vše se změní příjezdem posily ze Soulu.. Daný příběh během více než dvou hodin rozhodně neztrácí tempo, byť obsahuje několik scén, které svým pojetím jako by ani nepatřily do tohoto filmu. Nemalou zásluhu na tom má také skvělé a velmi líbivé zpracování. Kamera je výtečná, zvláště díky filtrům doslova oku lahodící. Její kouzlo si nejvíce vychutnáte ve spoustě velmi dlouhých záběrů bez zbytečných střihů. Neméně povedená je i hudební složka. Přes mírné, už zmíněné kolísání v obsahu několika málo scén se jedná o velice dobrý krimi kousek, který lze doporučit i širšímu okruhu diváků. Film je totiž k sehnání v běžné distribuci na DVD a jsem zvědav kdy dostane nějaká naše celoplošná televize odvahu koupit něco podobného do vysílacího schématu. Obavu mám jen z dabingu, neboť tyto snímky mají své kouzlo a původní jazyk je (nutná) součást. 85%. ()
Opravdu vynikající temná kriminálka, skvěle natočená, jen ta jinakost asijského uvažování, logiky a návyků, stejně jako zcela odlišná reflexe přístupu k násilí, mi byly během sledování trochu rušivým elementem. Filmově to ovšem byla lahůdka, snímek fungující ve všech řádech, režisér Joon-ho Bong ví, jak se točí dobrá detektivka, navíc je ve druhém plánu velmi kritický, Jižní Korea konce 80. let minulého století vyznívá jako polototalitní stát, v němž praktiky policie jakoby se odehrávaly spíše někde na severní straně demarkační linie, která se táhne napříč korejským poloostrovem. Každopádně tahle zpráva o stavu jihokorejského venkova konce 20. století je velmi působivá a mnohovrstevná, už proto, že hledání vraha (=pravdy) je tu proces velice nejednoznačný a s nečekaně relativními výsledky. Snad u žádného jiného filmu jsem pak tak palčivě necítil potřebu vidět americký remake, nejlépe od Davida Finchera... ()
Výtečná temná sociální kriminálka na motivy skutečných událostí, která je dost nespravedlivě škatulkovaná jako "druhé Sedm". Sice to je o vyšetřování seriových vražd, ale to je asi tak vše, co mají tyto snímky společného. Pečeť si jde svou vlastní netradiční "zrcadla nastavující" cestou. Dlouho se to na oko tváří na divnou satiru o práci maloměstské policie. Ovšem postupně se začnou nabalovat temné tóny, vše houstne, podivnost ze začátku sehraje zásadní roli ve skvělém vývoji postav. Jediným vážnějším záporem je vedle žánrové neurovnanosti p-o-m-a-l-ý rozjezd; úvodní půlhodina by rozhodně snesla pokrácení. ()
,,VRAŽDY BYLY VYKONÁNY ZA DEŠTĚ A VŠECHNY MĚLY ČERVENÉ OBLEČENÍ“...... /// Parta nejdebilnějších korejských poldů na stopě vraha. No, na stopě… než voni tu stopu chytěj, tak by fachmani v Americe pozavírali Hanibala, Jacka Rozparovače a snad i Romana Polanskiho. Policejní šikmovokej tým, vzdělanej tak (asi) vosmi třídama základky, se spíš snaží protahovat děj, páč bych nerad uvěřil, že takhle to tam je normální… (asi je…). Ale voni uměj i jiný kousky! (…ale nejsou o policajtech…) No to já jen tak, páč jinak ten příběh má chvilkama co nabídnout. Ale milovníci přímočarejch kriminálek asi ve třetině zemřou. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Myslím si, že naši policajti jsou idioti. 2.) Při kriminálce nečekám ani tak na vraha, jako na zázrak (že scénárista a režisér nejsou idioti). 3.) Thx za titule ,,fridatom“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Tenhle film se mi do vkusu vyloženě netrefil. .Dvou hodinová Krimi Konverzačka je pro mne podobně atraktivní nálepka jako Japonský Splatter, či Animovaný film.. Dávám za 3* kvůli vtipným momentům a zajímavému rozuzlení, ale vícekrát, bych si film nepustil .. 55% ()
Doporučuji ten film nevypínat po úvodní desetiminutovce, protože po slabším úvodu, kde korejští detektivové vypadají jako totální amatéři, se děj neuvěřitelně rozjíždí až k velmi silnému závěru. Pro mě osobně byl zážitek o to silnější, že jsem nevěděla o výsledku pátrání skutečného případu; vřele doporučuji nečíst obsah. Memories of Murder není jen obyčejná detektivka, dobře jsou prokresleny charaktery postav, příčiny jejich jednání a následná zoufalost a bezradnost, která může vést k čemukoliv. A ještě pochvala, za jednu skvělou lekačku. 4,5* ()
Thriller, který se neskutečně vyvíjí - příběhem i herecky. Joon-ho Bong má perfektní slow motion (nejlepší rozhodně na detektiva Sea, který jde k poslední oběti), atmosféru, černotu skrývající se ve vraždících scénách. Nádherné zpomalené záběry detektivů v nouzi. Režisér Joon-ho Bong a jeho Pečeť vraha se mi dostává k vrcholům korejské kinematografie po boku takových jmen, jako Chan-wook Park a Ki-duk Kim. ()
"To, že jsem si ho tam honil, to je zločin?" Já tedy obvykle nevenčím svoji anakondu na místech vražd, ale u Korejců mě to zase až tak nepřekvapuje. Oni jsou trošku jiní. Třeba jeden vyšetřovatel vražd má za sebou dvě třídy střední školy a ten druhej si dal čtyřikrát devátou třídu základky. To se pak divák patrně nemůže divit tomu, že sprostí podezřelí jsou fackováni, kopáni, ohrožováni zbraní a věšeni hlavou dolů. Mě to vynucování přiznání přesto trošku štvalo. Ale atmosféru to mělo, to zase jó. ()
Nečekejte od tohoto snímku druhé SEDM, mohli by jste být zklamáni. Nečekejte hustou atmosféru, zběsilou jízdu ani přespříliš pikantních záběrů a možná budete více než mile překvapeni. Joon-ho Bong imho nejde atmosférou a prezentací nechutných záběrů tolik na dřeň, tak jako například Fincher; spíše na to jde tak jaksi decentněji a oldschoolově aka MLČENÍ JEHŇÁTEK. Souhlasím s belldandy - pod slupkou kriminálního příběhu se skrývá něco víc - sociálně-kritický podtón (vyšetřovací praktiky, které nejen eliminují nalezení pravdy, ale svou podstatou pravdu přímo ničí) a současně zamyšlení nad naší bezradností dopátrat se pravdy. A závěr? Silný, velmi silný... Shrnuto a podtrženo: Skvělá krimi se silnou a kritickou výpovědí nejen o policejních praktikách, ale v obecnější rovině i o nás samotných. ()
Ze začátku mi ti policajti lezli šíleně na nervy a říkala jsem si, že mozek tam má snad fakt jen ten jeden. Jenže s přibývajícími obětmi jim začala docházet vážnost situace, hodili stranou laciný humor a rozběhli napínavou pátračku. V tu chvíli jsem přestala vnímat cokoliv jiného a nechala se pohltit dějem. Dlouho se mi nestalo, že by mě tolik zajímal konec. Jestli jsem ho pochopila, to fakt netuším. Ale tohle je prostě zase jeden z těch konců, které si každý vysvětlí po svém. Jednu hvězdičku ubírám za ten všelijaký začátek, jehož smysl mi došel až někdy ke konci filmu. ()
Kdo má nějaký vztah k policejní práci a alespoň v hrubém obrysu zná práci vyšetřování pochopí myšlenkové procesy a pocítí frustraci detektivů ještě lépe než jiní diváci. Tento film sice není špičkou typu Zodiac nebo eventuálně Sedm, ale to je také proto, že tyto zmiňované kousky jsou v prvé řadě koncipovány jako "filmy" (tzn. jde v nich o určité drama, vývin apod.). Memories of Murder skvěle a důvěryhodně vykresluje detektivy jako lidi bez superschopností, kteří se dokáží pořádně seknout a nakonec si i kvůli nepřízni osudu tak trochu honit vlastní ocas (jestli víte, co tím myslím). Případ je zpracován perfektně, právě absence senzací a nepřirozeně dramatických momentů opět jen podporuje realističnost celého snímku. Vyzdvihnout chci také miniaturní náznaky humoru, nebo chcete-li elegantní vložení absurdních situací do jinak vážného filmu. S přihmouřením oka tedy: 9/10 ()
Nevím. Pořád si myslím, že když se kriminálka vyvíjí přesně tak, jak člověk čeká, tak jí samotná dobrá atmosféra není nic platná. ()
Mělo to i silné stránky, jenomže pak tam také byly pasáže, které otupěly mojí chuť dávat pozor... Kdo byl vrah? Opravdu to ten pohled říkal? Ale hlavně, lidé se bolestně mění, jako kameny - pod tlakem. ()
Reklama