Réžia:
Liev SchreiberScenár:
Liev SchreiberKamera:
Matthew LibatiqueHudba:
Paul CantelonHrajú:
Eugene Hutz, Elijah Wood, Boris Ljoskin, Laryssa Lauret, Ljubomir Dezera, Gil Kazimirov, Zuzana Hodková, Štěpán Šamudovský, Ludmila Kartousková (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Když umírala Jonathanova babička Sabine, dala mu fotografii jeho dědečka a mladé dívky Augustiny. Bez ní by se prý dědeček nikdy nedostal do Ameriky. Jonathan, pečlivý sběratel všemožných rodinných památek, se jednoho dne rozhodne vypravit se na Ukrajinu po stopách svých židovských předků… V Oděse žije starý Alexader Perchov se synem, vnukem Alexem a fenkou jménem Sammy Davis Junior Junior. Starý pán se živil jako průvodce bohatých Židů, kteří přijížděli na Ukrajinu hledat své mrtvé rodiny, přestože z duše nenáviděl jak bohaté Židy, tak jejich mrtvé rodiny. Teď už je v důchodu, ale když syn přijde a oznámí, že z Ameriky přijíždí jakýsi spisovatel – ve skutečnosti spíš podivínský sběratel – Jonathan Safran Foer, který hledá svou rodinu, nakonec otce přemluví, aby s ním jel hledat místo zvané Tračimbrod, kam vedou stopy této rodiny. Jede i Alex jako tlumočník a děda si vymůže i svou fenku, protože rád předstírá, že je slepý a že ji proto nutně potřebuje... Z vlaku na nádraží vystoupí nesmělý mladík s velkými brýlemi. Bude trvat nějakou dobu, než se s oběma muži – dědečkem a Alexem – aspoň trochu sblíží. Stojí mezi nimi nejen jazyková bariéra – přestože Alex se s angličtinou snaží, jak může – ale také zcela jiná životní zkušenost. Mnoho věcí, které jsou ještě dnes na Ukrajině zcela běžné, nemůže mladý Američan pochopit. Kromě jiného i to, že – jak se zdá – nikdo z lidí, kterých se po cestě ptají, o žádném Tračimbrodu nic neví. Dědovi a Alexovi zase nejde do hlavy, že Jonathan nejí maso, že je vegetarián... Po strastiplné cestě dojedou na místo, kde děda náhle zastaví a poodejde od silnice: náhle se mu vrátí strašlivá vzpomínka z války, kdy stál přímo proti hlavni zbraně německého vojáka, který ho měl zastřelit. A zanedlouho, uprostřed rozkvetlého slunečnicového pole, ukáže děda Alexovi malý domek a řekne mu, ať se tam jde zeptat na cestu. Před domkem visí prádlo a stará bělovlasá žena pilně pere na valše. Když se jí Alex zeptá na Tračimbrod, prohlásí, že je to tady, na tomto místě. A když jí pak ukáže fotografii, dlouze se odmlčí… (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (185)
70% Sám se svému hodnocení divím, ale že by Ohře tekla na Ukrajině a veletržní palác v Praze byl kopií či originál Oděsského a Lvovského nádraží? Jak je taky ta Ukrajina na Lounsku ale úrodná, což pak ten chmel že? A co pak teprv ta dřina dělat vrtný průzkum na bývalém žateckém vojenském letišti ... Ale co já do toho budu šťourat, Lievu Schreiberovi se v Čechách líbí (viz. Rise of Evil), mně se tady líbí taky a tenhle film se mi líbil taky.... a to mi stačí... :-)) P.S. Taky Vám Frodo tady připadal v těch brýlých jak pulec? Mně jo... :-) ()
Sterilizujte skvělou a velmi silnou knihu, která má myšlenku, příběh i fantazii. Vyberte z ní tu nudnější příběhovou linii a máte další průměrný film, který pro změnu zase předvádí studentům filmových škol pro budoucí režiséry, kudy se v práci s adaptacemi knih určitě neubírat. Liev Schreiber však ukázal, že špatným režisérem rozhodně není, jen tu knihu vzal trošku od špatného konce. ()
Jedna z nejnudnějších road movie, co jsem viděla, dokonce nefunguje ani jako naučně - poznávací, neboť krásy Ukrajiny jsou našinci silně povědomé a Wood se tváří stejně, jako šílený Kevin z městečka Sin City. Bohužel, navzdory názvu zůstává napůl ve stínu i vážnější druhá polovina - zdá se, že Liev ve snaze o vylepšení přisypal ingredience, které základní aroma nakonec přerazily... ()
Slovanská road movie, která má mnoho předností a předpokladů k úspěchu u diváka. Hezká příroda, hudba jedinečných Gogol Bordelo, nenápadný a sotva rozeznatelný Elijah Wood (ano, podle mě je to skutečně přednost! :-)), několik českých stop, to vše pod patronátem debutujícího režiséra Lieva Schreibera, kterého bych na tento žánr rozhodně netipoval. Vlastně dokonalý film pro milovníka syroidního zpracování východní kultury. Na mě však té syrovosti bylo až moc, zvláště v první polovině. A konec byl pro změnu až moc vláčný. Nutil mě k přemýšlení, leč došel jsem jen k tomu závěru, že není moc o čem přemýšlet. ()
Kolosální Eugene Hutz se svou premium english! Prvotřídní je hudba a prakticky všechny epizody téhle trochu neobvyklé rigid roadmovie. Nejsilnější můj pocit z tohohle filmu je lítost, lítost se všemi lidmi, kterým válka (anebo cokoliv jiného) neumožnila prožít a naplnit život. A paměť, vzpomínání a zapomínání. Jinak se dají vytknout snad jen ty buď očividné nebo aspoň tušené české reálie namísto ukrajinských. Ukrajinská krajina hraje v atmosféře filmu dost podstatnou roli a bohužel to vlastně vůbec není ukrajinská krajina, jak napovídají třeba škodovky, namísto pravděpodobnějších žigulíků. A jakostní pražské výstaviště jakožto lvovské nádraží působí trochu komicky. Ale jinak fantaskní zážitek! ()
Galéria (29)
Zaujímavosti (8)
- Slunečnicové pole vyrostlo a vykvetlo ve Staňkovicích na Žatecku. (alpeew)
- Když hlavní hrdinové projíždějí zničeným panelovým sídlištěm, Jonathan (Elijah Wood) se zeptá: "Co se tady stalo?" a Alex (Eugene Hutz) odpoví: "Nezávislost." Jejich dialog odpovídá skutečnosti, v záběru se totiž objevuje bývalé sídliště Rudé armády ve vojenském prostoru v Milovicích, kde po srpnu 1968 žilo na 100 000 vojáků včetně jejich rodin. Ti všichni museli po pádu komunismu v Československu odejít zpět do SSSR a sídliště zůstalo zcela opuštěné. (V.Silver)
- Snímka súťažila na Medzinárodnom filmovom festivale v Bratislave v roku 2005 v sekcii prvých a druhých hraných filmov debutujúcich režisérov. Piati zástupcovia Svetovej federácie filmovej kritiky sa zhodli na tom, že režijný debut amerického herca Lieva Schreibera odmenia Cenou FIPRESCI. Na slávnostnom ceremoniáli bola vyhlásená aj Divácka cena Zlatý Bažant za najúspešnejší film festivalu podľa hlasovania návštevníkov MFF Bratislava. Diváci zvolili za najlepšiu snímku film Lieva Schreibera. Ocenenie generálneho partnera festivalu – sošku v tvare bažanta – a cenu FIPRESCI si Liev Schreiber prišiel v decembri 2005 prevziať do Bratislavy osobne. (ash99)
Reklama