Réžia:
Don CoscarelliKamera:
John AlcottHudba:
Lee HoldridgeHrajú:
Marc Singer, Tanya Roberts, Rip Torn, John Amos, Janet Jones, Mike Kirton, Ben Hammer, Ralph Strait, Billy Jayne, Rod Loomis, Tony Epper, Joshua Milrad (viac)Obsahy(1)
Maax, nejvyšší kněz kultu boha Ara je pro svou zálibu v dětských obětech poslán králem města Aruk Zedem do vyhnanství. Pomstychtivý kněz vyšle jednu ze svých tří čarodějnic, která těhotné královně kouzlem odejme ještě nenarozené dítě. Zabít jí ho ale zabrání náhodný svědek, který je pak vychová jako vlastního syna, kterému dá jméno Dar. Během dospívání Dar zjišťuje, že má schopnost telepaticky komunikovat se zvířaty a potom, co barbarský kmen Hunů v čele s Maaxem vyvraždí Darovu vesnici, obklopen zvířecími spolubojovníky vyráží na cestu za pomstou, na níž ho čeká i odhalení tajemství jeho původu. (choze)
(viac)Videá (1)
Recenzie (113)
Tyhle filmy jsou byly tak špatné, že musely vsázet na nahotu, aby je aspoň někdo dokoukal do konce. Slátanec, bohužel nikterak efektní, dokonce i choreografie je ubohá a souboje amatérské. Jediný klad je hudba od skladatele jménem Lee Holdridge! Řekl bych, že je to film spíš pro děti i přes ty směšné krutosti. Víc roztomilých zvířátek se objevuje už jen v novodobých animácích pro věkovovu kategorii, která si denně formuje pozadí na těch nepohodlných dřevěných židlích v základních školách...a scénáristu pověsit do průvanu za k***, no jen považte, ve filmu jsou Hunové oblečení jako kompars z Disneylandu a Attlia vypadá jako Batman, kterýmu povadly uši dolů...tyhle filmy dělají ze žánru fantasy žánr s nižším společenským statutem. ()
Další z 80´ conanovek, která ale oproti jiným není ani dnes odkázaná na pouhou milosrdnou strunu nostalgie, protože i přes své nízkorozpočtové zázemí a jednoduchý děj nabízí dobrodružství, mající hlavu a patu, sympatické hrdiny (Tanya Robertsová ve slušivém mini sukýnkovém outfitu) a především disponuje obdivuhodnou schopností Dona Coscarelliho z minima vytěžit maximum (dobrá volba exteriérů, pěkně vyvedené kulisy, výborná práce se zvířaty). Skutečně bych nevěřil, že i dnes mne film bude bavit způsobem, jakým na mne působil v dětství. 75% ()
Dojalo mě, kolik lidí na IMDb se při hodnocení PÁNA ŠELEM nechalo přemoci nostalgií, podobně jako na ČSFD u o rok staršího SOUBOJE TITÁNů. V první polovině 80. let zareagoval Hollywood na tehdejší popularitu Dračího doupěte a dalších her na hrdiny vlnou snímků s fantasy tématikou. Po prvních vlaštovkách v roce 1981 (HAWK THE SLAYER a DRAGONSLAYER), vtrhl do kin CONAN BARBAR a tři měsíce po něm i nízkorozpočtový PÁN ŠELEM (stál necelých 5 milionů a vydělal jen 3,5) , který si v nich ale dlouho nepobyl a kultovní status získal až nesčetným reprízováním na amerických kabelových stanicích, zejména TBS. Nezávislý režisér, scenárista a producent Don Coscarelli se při psaní scenáře se svým kmenovým producentem Paulem Peppermanem jen velmi volně inspiroval stejnojmennou povídkou Andre Norton a za přispění Oscarem oceněného Kubrickova kamaramana Johna Alcotta (MECHANICKÝ POMERANČ, BARRY LYNDON, SHINNING) natočil kouzelnou fantasy pohádku, stejně vymazlenou jako jeho kultovní surrealistický horůrek PHANTASM. I tady Coscarelli zabydluje plátno pro něj typickými bizarními příšerami - meziplanetárního otrokáře Tall mana nahradil krvežíznivý kněz Maax se zálibou v dětských obětech a létající vraždící koule a zombícké trpaslíky zase hrůzní netopýří antropofágové a strážci smrti v S/M oblečcích. Stejně jako u PHANTASM, kde koule v Tall manových službách neřešily do koho se zavrtají a často tak působily spíše kontraproduktivně, i Maaxovi strážci smrti kosí všechny bez ohledu na barvy týmu a jako ve PHANTASM trpaslíky je zloduch vyrábí z obyčejných lidí. Proces jejich výroby, ve kterém hraje významnou roli pijavice umístěná uchem do mozku, je jednou z mnoha nezapomenutelných scén, které jsou Coscarelliho specialitou a kterých jsou jeho filmy plné. Film se v 90. letech dočkal dvou ultramizerných pokračování (PÁN ŠELEM 2: BRÁNOU ČASU a PÁN ŠELEM III: BRAXOVO OKO) a televizního seriálu ("PÁN ŠELEM: LEGENDA POKRAČUJE"), na kterých se ale Coscarelli nepodílel. ()
Marc Singer a jeho kundy, prepáčte kuny. A tiger a aj orol. Proste veľa zvierat. Rodinné béčko, ktoré oproti neskoršiemu, fakt príšernému seriálu, pôsobím ako veľkofilm desaťročia. Inak je to dosť veľké zverstvo. Ale Marc Singer bol vtedy celkom obstojný sympaťák. Film môjho detstva, v tých dobách to pre nás, narodených začiatkom 80-tych rokov, bola totálne ošúpaná videoklasika. Bohužiaľ, zároveň dosť strašné béčko. Vtedy sme na tom ale ako decká frčali. A na dvojke samozrejme tiež (trojka už našťastie išla mimo nás a dodnes som ju nevidel). ()
Po sérii Deathstalkera jsem si vzpomněl kterej jsem měl v mládí hodně rád. Viděl jsem ho několikrát ale už je tomu pěkná řádka let co jsem ho viděl naposledy. Navíc jsem si všiml, že film zde nemám ohodnocenej o to větší důvod dát si opáčko. Pro dnešního diváka kterej Pána šelem a jeho zvěřinec nikdy neviděl to asi nebude nic extra a nejspíš nad tím ohrne nos. A já to zcela chápu. Na filmu už notně zahlodal zub času. Ve své době kdy jsem si film pouštěl na VHSce(nevím kolik mi přesně bylo) měl pro mě film daleko větší kouzlo. Dnes už z něho samozřejmě tak odvařenej nejsem ale pořád něco do sebe má. Objektivně by to bylo asi za 3hvězdy ale já z nostalgickýho hlediska musím přihodit i tu čtvrtou. Dnes už film ocení spíš ti co to mají tak jako já nebo ti co si libují ve filmech Conanovskýho ražení. Pro ostatní to bude asi ztráta času. ()
Galéria (24)
Zaujímavosti (12)
- Přestože se filmu v kinech moc nedařilo, stal se jedním z neúspěšnějších v historii kabelové televize. (mi-ib)
- Don Coscarelli prodal všechna svá práva na příběh a postavy studiu, proto neměl z pokračování Pána šelem a televizního seriálu ani cent. (mi-ib)
- Producenti během natáčení vyměnili cvičitele zvířat za jiné. (mi-ib)
Reklama