Kamera:
Andy HollisHrajú:
Ricky Gervais, Martin Freeman, Mackenzie Crook, Lucy Davis, Ewen MacIntosh, Ben Bradshaw, Jamie Deeks, Jane Lucas, Emma Manton, Alexander Perkins (viac)Série(3) / Epizódy(14)
Obsahy(1)
Moderní svět je krutý. Doby, kdy měla každá - nebo skoro každá - kancelářská myš (zejména ta ve státní správě) zajištěno své teplé místečko nadosmrti, jsou nenávratně ty tam. Dnes se nad každým úřadem, každičkou kanceláří, permanentně vznáší Damoklův meč hrozby nadstavu, hrozby propouštění. Každý jednotlivec - neřku-li přímo celý odbor - může být ze dne na den shledán nadbytečným. A něco takového se, jak to vypadá, právě chystá. Nikdo samozřejmě ještě neví nic určitého, ale už jen to, že se o tom začíná mluvit, docela stačí. Protože není šprochu... že ano. V takové atmosféře se zrovna dvakrát dobře nepracuje, to dá rozum. Ještě že David Brent je šéf, jakého může téhle partě každý závidět. Šéf-kamarád, šéf, který dokáže udržet dobrou náladu za všech okolností, pro něhož je prostě pohoda v kanclu alfou a omegou jeho snažení.
Zcela netradiční pohled do jedné (blíže neurčené) kanceláře a jejího osazenstva není v pravém slova smyslu sitcomem (i když v Montreux získal cenu právě v této kategorii). Obejde se bez smíchů, je točen polodokumentárním způsobem - nervní, rozostřená kamera, rychlé švenky, překotné, neučesané, "přes sebe" dialogy, střídající se s výpověďmi do kamery, to vše navozuje pocit nejreálnějšího reálu. Jednotlivé postavy rovněž působí nesmírně životně, jako kdyby to nebyli herci, ztvárňující předem napsanou roli: nervní, bodrý, za každou cenu (většinou ovšem do trapnosti) "vtipný" šéf, jeho podřízení, uvědomující si jeho (ne)schopnosti, leč loajálně servilní atd. atd.
V průběhu čtrnácti dílů budeme sledovat nejrůznější momenty existence kanceláře: od každodenního všedního chodu přes rozvíření hladiny vzniklé hrozbou propouštění, brainstormingová sezení až po společné popracovní oslavy atd. atd. Všechny scény jsou dokonale odpozorované ze života a jdou až na samu dřeň tématu i mezilidských vztahů. Po pravdě to vlastně není moc veselá podívaná, mnohdy je to naopak docela krutý pohled na věc, o to je však věrohodnější.
Proto má nepochybně tento seriál takový ohlas u domácího publika, proto byl prodán do osmdesáti zemí světa a stal se tak vůbec nejprodávanějším britským pořadem všech dob. Proto jej tak ocenila festivalová porota v Montreux, proto získal několik desítek dalších ocenění, (mimo jiné např. v roce 2004 dva Zlaté glóby: jeden pro představitele hlavní role Rickyho Gervaise, jeden za nejlepší komediální seriál), proto v USA natočili v. r. 2005 svoji verzi. "The Office" se prostě stal svého druhu fenoménem, který má po celém světě řadu nadšených ctitelů i fanklubů.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (299)
Je to hodně divná a trapná záležitost, člověk se cítí až nepříjemně. ()
Na první pohled zajímavý projekt, svojí náplní bohužel blížící se realitě, chtělo by se říct. Jako v normálním kancelářském životě se delší dobu jakoby nic neděje, pak se stane něco neobvyklého, a pak se to pokoutně rozebírá. Někteří kolegové si sednou od první chvíle, jiní se od téhož momentu k smrti nenávidí, jo, není nad realitu všedního dne. Potom ale dojde na to, že ve skutečném světě podobně jako tady někdo hází dementní vtípky a nepochopen odchází někomu svým vysvětlováním znepříjemnit život. Další sype jednu humusáckou přisprostlou historku za druhou a ejhle, on je to šéfův kámoš. Takhle reálné postavy dohromady vytvářející nereálné peklo (i když, nikdy jsem neprodával papír, takže co můžu vědět) a místy až odporný obraz neutěšenosti, který si říká o to, aby v posledním díle někomu ruplo v kouli a začalo se střílet:) Gervais a Merchant rozhodně skórují, ale já osobně jim to nežeru, a to uznávám, že některé situace a hlášky jsou dokonalé. Asi potřebuju něco tuctovějšího, aby mě to chytlo. Ode mě 60% ()
Na rozdíl od americké verze více soustředěné na hlavní postavu a pro mě osobně méně zajímavé. Měl jsem problém si vůbec (vyjma Tima, Garetha a Dawn) pamatovat vedlejší postavy a celkově to na mě působilo spíš jako taková testovací verze konceptu, kterou k dokonalosti dotáhla až převzatá kopie. Dvoudílné finále to nicméně v mých očích trochu vytáhlo, protože tam konečně zafungovaly i nějaké emoce. Také je třeba ocenit, že se tu tak netlačí na komediální pilu a proto je britský Kancl o něco uvěřitelnější ve vykreslení korporátního pracovního prostředí. První dvě série za 60%, třetí za 80%. ()
David Brent je arogantní, sebestředný, sobecký, pokrytecký organismus nápadně podobné člověku a taky důvod, proč Kancl obdivuji a zároveň mám při jeho sledování chuť rozkopat obrazovku. Humor seriálu stojí na jeho neschopnosti povytáhnout si hlavu ze zadku a projevit alespoň špetku vnímavosti vůči tomu, jak věci vidí druzí. V podstatě představuje smutného hrdinu, člověka, kterému nikdo nerozumí, jehož vtipům se kromě vrchního řitního alpinisty Garetha nikdo nesměje, který v životě kromě práce nic nemá. Sympatičtějšími postavami jsou pouze Dawn, která nedokáže opustit svého idiotského přítele, a Tim, který se s postupujícím časem Brentovi stále více podobá, resp. ukazuje, na základě jakých navenek nevinných životních zklamání může vzniknout monstrum Brentova typu. Kancl sází na dost riskantní pseudodokumentární poetiku neobvykle dlouhých záběrů, které jsou často vtipné tím, že postavy přes veškerou snahu naopak vůbec vtipné nejsou. Podobně znamenitě dokázalo s trapností pracovat trio Forman-Papoušek-Passer. Gervais navíc realistického pojetí využívá ke komentování problémů týkajících se nejen práce v korporátu. Pro mne šlo především o vynikající případové studie k tématu toxické maskulinity, kterou Brent ve vší nechutnosti i ubohosti zosobňuje. 90% Zajímavé komentáře: rawen, anderson, Rimsy, lakikaki ()
KDYBY ZDI MOHLY MLUVIT, ŘEKLY BY SI O VYMALOVÁNÍ. Oceňuju snahu o originalitu, ale tam, kde jsou situace absurdní, nejsou vtipné, jen hrůzné, a tam, kde se očekává normální lidská reakce, se lidi chovají nepřirozeně. A teď si k tomu připočtěte to, že jsou skoro všechny postavy nesympatické. 70%, ale s odřenýma ušima. ()
Na první pohled neuvěřitelně působivý seriál. Komedie? Jak pro koho! Fakt je, že ačkoliv se nesmějete a příde Vám to trapné na konci každé epizody pochopíte podstatu světa a právě ta Vám vnukne závěrečnou pointu a vlastně důvod toho proč to je takové jaké je. Nebudu lhát, když řeknu, že jsem ze začátku byl v nerozhodné pozici. Ricky Gervais je výborný herec a zde zahrál šéfa, sviňi, naprosto skvěle. Jediné co mu vytknout, tak asi nevtipné vtipy, které přídou na to, že jsou vtipné. Prostě Vám to ale neuvízne v hlavě jako něco, co sledujete každý den. Kancl není seriál pro každého. Není to seriál u kterého se řechtáte chvíli co chvíli. Není to seriál podobný jakémukoliv jinému seriálu a už vůbec ne takovým jako jsou například Black Books nebo Partička IT. Je to seriál z reality, normálně použitelný materiál k tomu, jaká je atmosféra v jednom podniku a k čemu nakonec spěje. Kancl Vás totiž uhrane, ani nebudete vědět jak, ale dokáže to. Možná ze začátku nebudete souhlasit, ale časem stejně uvidíte. I když je to neuvěřitelně trapný. Možná ale to všecko je jenom obal, který může něco nabídnout, ale ne každému to dokáže sednout. Jako třeba mně. (6/10) ()
Hm, opravdu velmi zvláštní projekt:). Dokumentárně se tvářící sitcom (bez publika) bude pro leckoho opravdu nezkousnutelný... Humor zde je takový... divný. Spočívá hlavně v hlavní postavě šéfa Davida Brenta, který nešetří neskutečně trapnými a hloupými hláškami, kterým se ale nedá nesmát. Celkový dojem mi trochu připomíná některé kancelářské skeče Monty Pythonů, protože tyhle vtípky nejsou třeba kdovíjak vtipné na první poslech, ale když se člověk na celou scénu podívá s určitým nadhledem, uvědomí si, že to je vlastně HROZNĚ vtipné a absurdní.:) Ale nedá se to popsat nějak smysluplně, to se musí vidět. Hodnocení 20.5.2007 - 92%. Evidentně se na to dívali jen fandové british humoru, kteří umí (umíme:)) ocenit takovíhle šílenosti. Už se jen bojím, jak rating klesne, jakmile to začne dávat ČT a uvidí to i spousta diváků, kteří tohle rozhodně nečekají:). Za mě ale 90%. DODATEK PO SHLÉDNUTÍ POSLEDNÍHO DÍLU: Jednak jsem potěšen, že mi tip vyšel a po objevení se na ČT kleslo hodnocení o 10%... Za sebe ale opravuji svých 90 na čistých a bezkonkurenčních 100% a Office se posunul do top5 mých seriálů (i když jich tam je už asi 10:)). Postupem času totiž divák zjistí, že to neni jenom o té srandě, ale hlavně v postavách Tima a Dawn i o neskutečném lidství a problémech, touhách, nejistotách, kterými každý prochází... A konec 12. epizody, kdy poprvé vidíme Davida na kolenou, konečně jako člověka, ne jako tu bestii, co nám svou odporností 11 dílů protahovala bránice, to je jak rána do hlavy. Nemám slov, vivat England, vivat Ricky. ()
Oproti americkému remaku je tato britská verze poněkud umírněnější a má k dobru Martina Freemana a civilnějšího Ricky Gervaise. Ovšem zbylé osazenstvo kanclu je lepší v zámořské verzi. Humor je překvapivě na obdobné vlně v obou verzích; pouze ta americká v pozdějších fázích sází více na gagy. Což je zřejmě dáno i větším počtem epizod. Obě verze jsou však zdařilé. ()
Ne že byste se úplně chlámali, spíše vám bude chvílemi trapně za hlavní postavu Davida Brenta. Sráče, který udělá cokoliv, aby byl oblíbený. Překvapilo mě, že se to nebojí i vážnějších momentů. Nejlepší byl asi Gareth a jeho cáklí kámoši Oggmonster a Jimmy the Pervert. ()
Nemá to štávu ani motor, ale originalita se tomu upřít nedá .... ()
Místo, ve kterém se pomalu rozlévá nejlepkavější trapno a kam se rozlije, tam už zůstane. David Brent je přerostlé dítě, trochu šibal, trochu tyran, trochu rasista a velký šovinista. Spoustu těch věcí dělá nezáměrně, ale že by kvůli tomu uškodil méně, to se bohužel říct nedá. Právě v momentech, kdy se snaží někomu zavděčit a kolegové sedící kolem nechápou, co se to proboha děje, jsou kořením, které ze seriálu vytvořilo kult, ale zároveň právě tady se často od obrazovky odvracím, protože takovou porci rozpaků a šílených trapasů zkrátka nedávám. Raději tak mám Tima a Dawn a nenucenou atmosféru jejich upřímného tokání a civilního pomrkávání. A vůbec nejraději mám, když se zvážní. Když mě vývoj událostí zaskočí tak, jako kdyby se něco podobného dělo na mém pracovišti. Všemu hurónskému smíchu a kroucení očima nad existencemi z řad šéfů to dodá na síle a na touze vědět, co bude dál. Vánoční speciál je pak už jen třešnička na dortu, která dokazuje, že Ricky Gervais umí být hrozný dacan, ale stejně tak umí i neuvěřitelně dobře hrát. ()
„To bol súkromný telefonát.“ – „Tak si ho nemal prepnúť na hlasný odposluch, kokot.“ Reakcia divákov, ktorí s britským „Kanclom“ začínajú (a teda vôbec, ale naozaj že VOBEC nevedia, o čo ide), je asi podobná. Počiatočný mierny úsmev a otázky, čo z toho je improvizácia a čo bolo v scenári, rýchlo nahradí šok a kŕčové mykanie kútikmi úst. Precitnutie prichádza v podobe vytreštených očí, zmrazenej krvi v žilách a zmäteného obzerania sa okolo seba, či je to realita alebo sen. Povedať "divák je vyvedený z miery“, by bolo zrejme troška jednoduché. O ďalších päť minút diváka však mrazivo vtipný seriál dostane a už nepustí, na čom má podiel nielen dokumentárna kamera a výnimočne "trápna" atmosféra, ale tiež perfektné herecké obsadenie: Mackeznie Cook (jedným okom vybavený pirát z PIRÁTOV KARIBIKU), Martin Freeman (STOPÁROV SPRIEVODCA PO GALAXII) a predovšetkým Ricky Gervais, dávajúci novú hĺbku charakteristike „samoľúby chudák“ ("Nepoužil by som výraz ´koniec´... je to skôr ´Nový začiatok´.“). ()
Zakladni predpoklad, aby si tenhle serial clovek uzil, je preckat urcite jeden, idealne tak dva dily. Protoze aspon ja jsem si po prvnim dilu rek, co to je za desnou sracku, na to snad lidi cumi jen za trest. Ono to totiz fakt nema na prvni pohled jak nalakat, vcelku realisticky pusobici pohled do jedny kancelare s jejima zamestnancema a jejich beznejma problemama, to vse natoceny dokumentarnim stylem, takze misty rozklepana kamera a rozhovory na kameru. I kdyz je tu spousta postav, vetsina slouzi spis jako krovi, aby kancelar nebyla libuprazdna a vsechno to je tak na 4, 5 hercich, pricemz tomu absolutne kraluje Gervais, coz byl taky duvod, proc jsem na serial kouknul. Jeho sef je totiz jeden z nejvetsich kretenu, jaky jsem kdy videl, chova se jak naprostej sympatak, kterej nesetri forama, ale ve vysledku kazdyho jenom silene urazi a otravuje, jeho humor je naprosto mimo, proste hovado k pohledani naprosto neschopny ridit kancl, ktery snad ani minutu serialu nepracuje. Vetsina foru taky stoji hlavne na nem a na tom, jak se neustale postavy dostavaj do nejakejch trapnejch situaci a jak si s nima poradi. No nicmene na tenhle styl jsem si po par dilech zvyknul, kamera mi prestala vadit a i kdyz tu neni zadnej vylozene sympatak, nebo postava, ktery by se dalo fandit, v kazdym dilu se najde nejaka masakralni hlaska nebo originalni forek, u kteryho se clovek z chuti zasmeje, takze to nakonec tech 14 dilu ty 4* da. ()
David Brent: Well, there's good news and bad news. The bad news is that Neil will be taking over both branches, and some of you will lose your jobs. Those of you who are kept on will have to relocate to Swindon, if you wanna stay. I know, gutting. On a more positive note, the good news is, I've been promoted, so... every cloud. You're still thinking about the bad news aren't you? Naprosto úžasný a originální seriál, brilantně tematizující trapnost v každodenním životě - hlavní postava David Brent je hloupý, samolibý, ale hlavně neskutečně trapný - a neuvědomuje si to. Zároveň jsou veškeré jeho promluvy, fórky, rádobymoudrosti tak neskutečně pitomé (ovšem zcela vážně řečené), že se nemůžete nesmát. Ricky Gervais se nebojí hnát svou postavu do extrémů, ale jeho Davida Brenta je vám spíš líto, než abyste ho nenáviděli (což je věc, která se americkému "překladu" naprosto nepovedla). Kancl opravdu vypadá, jako by to byla reality show z obyčejné firmy, která má jednoho velmi výstředního šéfa (s velmi výstředním zástupcem, abych nezapomněl). Během těch pouhých čtrnácti dílů jsem si tuhle kancelář naprosto zamiloval a těšil se na další návrat do ní. Tvůrcům se navíc podařila jedna věc, která snad s výjimkou Hotýlku nemá v televizi obdoby - skončili v nejlepším. A za to je mám ještě radši. ()
Jistá dávka invence do sitcomového žánru (pseudodokument), originální hlavní postava a zbytek už je typický britský, suchý humor, který má svá silnější i slabší místa. Kancl není žádná bomba na seriálovém poli, nemá vybroušené gagy, ani geniální dialogy, ale zaujme svým převrácením všední, na první pohled "nudné" atmosféry, hledá v nich absurditu, WTF momenty a zábavné "trapnosti". Drtivou většinu práce odedře sám šéf - je arogantní, samolibý, nedůtklivý, ale vlastně zvrhle sympatický. Tam kde si myslí, že vtipný je, tak není a naopak, je to vynikající šašek a právě je možná trochu škoda, že ostatní postavy, tedy ještě vyjma Garetha, zůstávají daleko v jeho stínu... 7/10 ()
První série - Některé situace už byly trošičku nadnesené, což trochu rozbíjelo pocit jinak realistické trapnosti. To je ale vůči první řadě jediná možná výtka. Už díky rozumné délce to zajímavý koncept utáhne. Druhá série - Už se to přesunulo k čistší komedii, ale ta přehnanost mi nakonec vůbec nevadí. Pořád je to cynické a zle povědomé. Pomáhá tomu britcomový formát. Dvě šestky jsou akorát. Za obě série 4 a 1/2. (Vánoční speciály už jsou vyloženě komedie s malým kontaktem s realitou, ale ten přechod je přirozený a stále je to velmi zábavné.) ()
Od dob, kdy spatřil světlo světa Červený trpaslík, je to nejúspěšnější vývozní artikl britské televizní tvorby. Jde o vybočení z klasické sitkomové tvorby, svého druhu vlastně experiment, který popřel klasickou nadsazenou situační komiku ve prospěch realistického hereckého projevu a přišel s humorem, který sází spíše na absurditu drobných běžných pracovních střetů a povahových odstínů zaměstnanců jedné malé firmy. S podobnými týpky se patrně každý z nás v té či oné míře v životě setkal a za hrdiny seriálu si může dosadit vlastní konkrétní jména a tváře. Je těžké popsat, v čem vlastně spočívá tak obrovský úspěch a ohlas, ale seriál díky své originalitě bodoval prakticky na všech světadílech a v nejrůznějších kulturách. Sebestředný arogantní šéf, snaživý kariéristický poskok, přihlouplá kancelářská pipka, nesmělý tahoun a řada dalších týpků dokáže ve sledu zdánlivě banálních příhod diváka, pokud přistoupí na pravidla daná tvůrci seriálu, hodně pobavit. Celkový dojem: 90 %. ()
(Viděny všechny díly) „Lidé se bojí dát najevo své emoce, protože nechtějí, aby si z nich pak jejich kamarádi dělali prdel. Ale já naštěstí žádné kamarády nemám!“ Dle komentářů jsem počítal s tím, že mi zřejmě bude nějakou dobu trvat, než se naladím na typ humoru (pokud vůbec), a asi se nebudu smát tak často jako u jiných sitcomů (upozornění i v podobě žánru „komedie/drama“). Jenže tenhle předpoklad se u mě vůbec nepotvrdil, solidně jsem se bavil už od 1. dílu (a i přes menší výkyvy až do toho úplně posledního). Co vtipného nabízí? Zlomyslně se vyžívá především v záměrné trapnosti a hluchých místech, přičemž se nebojí zabrousit ani do vod hodně černého a hořkého humoru. Je samozřejmě faktem, že lidská trapnost a směšnost v reálu definuje částečně každého z nás, jenže ne každý si to je ochoten přiznat. Jako třeba hlavní (anti)hrdina Kanclu David (naprosto skvělý Gervais). Brent sice zažije i pár slabších chvilek, ale téměř vždy bere vše s nadhledem (s jeho typicky křečovitým úsměvem) a jistotou své neomylnosti. Ve skutečnosti je však David tupé, ješitné a sobecké hovado, které pod mylným dojmem své zábavnosti a oblíbenosti neustále dělá srandu, které se nikdo z postav nesměje, všechny ostatní otravuje, zneužívá a dělá na ně podrazy…zkrátka šéf k pohledání. Jeho opakem je Tim (neuvěřitelně civilní Freeman). Sice to není úplný andílek, ale jeho vtipy směřované téměř výhradně na důležitého blbce Garetha mu snad ani nelze vyčítat. Jinak je to obyčejný sympaťák, tak trochu „lůzr“, který to ovšem sám sobě umí i přiznat. Diváka ale samozřejmě pobaví i nejedna vedlejší postava (a že je na výběr). Je však nutno zmínit ještě 1 důležitý faktor seriálu-přiznanou účast kamery. Kancl je totiž fiktivním dokumentem o tom, jak to chodí v jedné firmě, a tak se snímá nejen „děj“ (protagonisté se směrem k či přímo do kamery často nějak zatváří), ale i osobní promluvy (se zvýšenou mírou přetvářky). Seriál tak vyvolává iluzi autentičnosti (napomáhá tomu i vývoj osudů postav), ale zároveň v sobě nezapře také satiru a velkou nadsázku. Hodnotím slabším plným počtem a zároveň je mi Kancl kladnou odpovědí na to, zda zkusit i další projekty Rickyho Gervaise. „Co je ta jediná nejhlavnější věc pro firmu? Je to budova? Je to sklad? Je to obrat? Jsou to lidi! Investice do lidí, ano? Moment mojí největší pýchy zde nebyl nárůst obratu o 17%, nebo snížení výdajů bez ztráty jediného člena personálu. Ne. Mladý Řek, první práce v zemi, sotva mluvil anglicky, přišel a povídá: „Pane Brente, šel byste za kmotra mému děcku?“ Takže...to se nestalo. Museli jsme ho propustit. Byl hrozný, opravdu hrozný.“ ()
Příjemná reality show. První díly byly vtipné zejména díky své originalitě, něco takového tu nejspíš nikdo nečekal, ty další však zase dokázali pobavit svou pravdivostí. Většina lidí která měla tu možnost pracovat v nějakém Kanclu vám jistě potvrdí že tak nějak to tam opravdu probíhá. Samozřejmě nemá cenu tu nikomu cpát do hlavy, že tenhle seriál je šokujícím odrazem reality, ale o trochu pokřiveném odrazu by se již hovořit v jistých případech dalo. Dojem realističnosti tu jen umocňuje dokumentární zpracování, kdy hrdinové mluví s divákem, pokoušejí se jej nějakým způsobem získat na svou stranu, každým dílem mění své chování a posouvají cíle, příčemž jejich motivace je tu opravdu jasná, každý chce vyjít jako vítěz, stát se tou nejoblíbenější postavou. Svou roli tu hraje 'živá' kamera, mikroporty, osvětlení i občas rušivý zvuk a absence hudebního doprovodu. Co se týče samotných postav opravdu se zdají být skutečnými hrdiny a nejen napsanými postavami. Ač hrají, zároveň též žijí svůj život v tom spropadeném Kanclu, ve kterém se každý den dějí velmi podobné věci. Máme tu šéfa, který není hajzl, ale naprostý debil. Jeho chování je vypočítavé, snaží se manipulovat s ostatními, ale postupem času jej většina prohlídne. V prvním díle jakoby mu všichni jeho řeči 'žrali', ale postupem času ho už nikdo nebere vážně, což si on sám zapírá a pokládá to za holý nesmysl (úžasným případem jeho arogance a demence je rozhovor na téma "Kdo nejvíce ovlivnil váš život."; hodně bezradnosti je pak vidět na jeho chování v neznámém prostředí, s lidmi které vidí prvně a jsou na stejné úrovni jako on totiž nelze nijak lehce manipulovat - televizní soutěž, kde je převlečen za Austina Powerse). Pak je tu Gareth, který není o moc lepší, jedná se o jasný příklad člověka, který nikdy nezapadne do společnosti a tak se snaží chytnout se jednoho silného bodu a díky němu se vyšvihnout o kus nahoru. Hrdinů je tu samozřejmě mnohem víc, ale nevidím žádný smysl v tom je tu všechny vyjmenovat, snad stačí jen říct, že snad ani jeden z nich není klasický příklad kladného člověka a většina má více zápru než kladů. Herecké výkony jsou opravdu skvělé a zaujal hlavně Martin Freeman, který konečně začal stoupat a snad již brzy bude jeho jméno známější. Rozhodně jsem se dobře bavil, od začátku dokonce, neboť každá epizoda má co nabídnout a co více, tenhle seriál netrpí takovou nevyrovnaností jako většina ostatních, ba dokonce se možná jeho díly postupně čím dál více zlepšují. ()
Trapnost nebyla nikdy zábavnější. ()
Reklama