Réžia:
George CukorKamera:
Joseph RuttenbergHudba:
Bronislau KaperHrajú:
Charles Boyer, Ingrid Bergman, Joseph Cotten, Dame May Whitty, Angela Lansbury, Emil Rameau, Edmund Breon, Halliwell Hobbes, Tom Stevenson, Alec Craig (viac)Obsahy(3)
Světla blikají a pohasínají. Ze zamčené půdy se ozývají kročeje. Tajemné události, které vidí a slyší jen zranitelná mladá Paula, ji vedou k obavám, že přichází o rozum – což je přesně to, v co její podlý manžel Gregory doufá. Plynové lampy v režii George Cukora jsou mistrovskou lekcí napětí. Ingrid Bergmanová získala za roli Pauly, pochybující o své příčetnosti a lpící na jejích posledních zbytcích, svou první Cenu Akademie. Její partner, rovněž na Oscara nominovaný Charles Boyer, obratně hraje proti svému obvyklému typu, uhlazeného zloducha Gregoryho. Příběh z viktoriánské éry, zasazený do dekorací, jež získaly Cenu Akademie za nejlepší výpravu, dále oživují Joseph Cotten, Dame May Whitty a tehdy osmnáctiletá Angela Lansbury ve svém filmovém debutu (rovněž oceněném Oscarovou nominací). (Magic Box)
(viac)Videá (1)
Recenzie (150)
Príbeh spolu s občasným jednaním postáv sú síce hodne naivné, ale atmosféra je tu vynikajúca. Krásna ukážka toho, ako láska dokáže človeka oblbnúť a zaslepiť. V tomto prípade ide o mladú Paulu, ktorá sa krátko po svadbe postupne prepadá do stavu, kedy už nevie čo je pravda a čo klam, myslí si, že zošalela... Nuž, nie je ľahšej koristi od zaľúbenej ženy. 80/100 ()
Dobré, ale bohužel, tento thriller dle mě postrádá jakoukoli atmosféru a jakékoli napětí. Čestnou výjimkou je samozřejmě opět překrásná Ingrid Bergman, jejíž zde kritizované přehrávání je naopak na místě - aspoň já tedy neznám moc odlišných způsobů vyjádření emocí. Když shrnu své představy o tom, jak by měl labilní člověk vypadat, musím uznat, že Ingrid je ve své roli doopravdy přesvědčivá. Postupný vývoj její postavy situaci zachraňuje (v závěru jsem se o ni opravdu bál), nicméně Cukor není Hitchcock a pokus o napětí mu zde nevyšel. A děj? Jednou z charakteristik filmu je, že v podstatě vše známe po chvíli, což by mi mohlo sednout, ale zde tomu tak není. Jenom průměrné hodnocení, které se dá ale vysvětlit tak, že film má svůj původ v divadle (podobně mi nesedla už Vražda na objednávku od samotného Hitche). ()
Na Gaslightu se zub času projevil neskutečným způsobem. Atmosféra je sice ukrutně Hitchcockovoská a někdy dokonce i brilantnější, ale nesmírně přehrávající Bergmanová a nesympatické vedlejší postavy kazí celkový dojem velkou měrou. Charles Boyer mi lezl na nervy možná ještě víc, než Ingrid, ke které si stále nemůžu najít cestu. Příběh je průhledný jak igelit, do kterého si balím svačinu. Od naprostého začátku je jasné, kdo kde s kým a jak to dopadne. Celé to zachraňuje Joseph Cotten, u kterého jsem v žádném filmu neviděl špatný výkon, hraje výborně, avšak na scéně se objevuje zřídka. ()
Absolutně průhledné a předvídatelné. Jít to do kin někdy v posledních dvaceti letech, mnoho diváků by určitě čekalo v závěru nějakou "šokující" pointu. Na svou dobu však bezpochyby mimořádný počin, jenž jako psychothriller nadprůměrně funguje i dnes. Samozřejmě hlavně zásluhou ústředního hereckého dua (Boyer měl vyloženě ďábelské charisma) a parádní lehce mysteriózní (místy skoro až snové a hororové) atmosféry, vyčarované skvělou čb kamerou. 75 % ()
Psychothriller, ktorý je dotiahnutý v každom smere. Dej je možné niekedy predvídať, to však filmu neuberá na vážnosti. Hlavný protagonista vyzerá zo začiatku neškodne, v tomto prípade ide o skvelý herecký výkon Charlesa Boyera. Po presťahovaní do domu číslo 9 sa začína príbeh rozvrstvovať a rovnako aj postava Gregoryho je čím ďalej záhadnejšia. V spojení s nešťastnou minulosťou sa žena hlavného protagonistu, dostáva do psychickej slučky, v ktorej neverí nikomu. Za účelom získania šperkov po ktorých Gregory tak túži, privádza svoju ženu do ešte väčších psychických ťažkostí. Tento film vám odhalí ľudskú manipulatívnosť. Režisérsky boli scény dobre zvládnuté, ako napr. pri večierku, kde na stupňovanie napätia poslúžila skvelá hra na piane. Rovnako aj hra zo svetlom v celom dome, a v exteriéry použitá hmla vo svetle pouličných plynových lámp 90% ()
Galéria (48)
Zaujímavosti (25)
- Veľmi výrazná mosadzná posteľ (s dizajnom labutieho krku), ktorá bola v hotelovej izbe Ingrid Bergman na začiatku tohto filmu, sa tiež objavila v spálni Judy Garlandovej vo filme Setkáme se v St. Louis (1944). (Arsenal83)
- Film obohatil angličtinu o nové slovo "gaslighting", používané na opis psychologickej manipulácie s cieľom vyvolať šialenstvo prostredníctvom situácií, v ktorých obeť začne pochybovať o svojej pamäti a vnímaní. (danoo)
- Na scéne bolo úmyselne plno kadejakých obrazov, dekorácií a nepotrebných predmetov, aby sa zdôraznil Paulin (Ingrid Bergman) pocit klaustrofóbie. (Arsenal83)
Reklama