Réžia:
Michael CuestaScenár:
Anthony CiprianoKamera:
Romeo TironeHudba:
Pierre FöldesHrajú:
Conor Donovan, Zoe Weizenbaum, Jeremy Renner, Annabella Sciorra, Jayne Atkinson, Linus Roache, Marcia DeBonis, Adam LeFevre, Bruce Altman, Mark Linn-Baker (viac)Obsahy(2)
Vždycky nadejde čas, kdy děti musí ztratit svoji nevinnost a stát se dospělými. Pokud ale taková situace nastane příliš brzy, důsledky bývají strašlivé. Tento příběh se odehrál na bezejmenném americkém předměstí a jeho smutnými hrdiny jsou tři dvanáctiletí nedospělci – introvertní Jacob (Conor Donovan), předčasně vyspělá Malee (Zoë Weizenbaumová) a snadno zranitelný, obtloustlý Leonard (Jesse Camacho). Každý z nich svým způsobem vybočuje z řady a každý je za to okolím tvrdě trestám. Přáteli byli už dřív, ještě více je ale spojí tragédie, při níž umírá Jacobův bratr – dvojče. Jsou poznamenaní, nepochopení světem dospělých a v jejich srdcích pomalu vzkypí touha po pomstě za veškerou nespravedlnost. K vypořádání s přítomností zvolí tu nejhorší cestu... (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (33)
Ó můj bože, to bylo děsivé. A po zralé úvaze dodávám: Můj tatínek se mě pravidelně ptá, jestli si vůbec ještě dovedu nějaký film užít, když všechny automaticky analyzuju a hledám chyby v dramaturgii a návaznost dějových linek a bůhvíco (a dělám mu o tom nekonečné přednášky, chudákovi). Jednou z mých odpovědí bylo, že když má film duši, tak mu odpustím všechno. Tady je toho dost k odpouštění, ale když ta duše je tak krásná! Ten nekonečně dlouhý moment, kdy se bojím, že se ho dotkne, a celou dobu prosím, ať ne, ať to nedělá, a ona i natáhne ruku, ale potom se zastaví a odejde. Nebo když chlapeček zatluče maminku do sklepa a oknem jí servíruje saláty, protože ji má rád. Nebo když žalem zasažená matka svému synovi s vážným výrazem řekne, že by byla nejraději, kdyby se jiným rodičům dostalo na oplátku stejného žalu, jako se dostalo jí. Nebo když tatínek s plamenem v očích vysvětluje svému chlapečkovi, že konečně našel něco, od čeho se může odrazit a dál fungovat, a chlapeček mu ten plamen bezohledně uhasí. ()
Nešiel som do toho s veľkými očakávaniami, ale film ma postupne prikoval o stoličku a navodil zmes rôznych pocitov. Páčila sa mi réžia, natočené to bolo bravúrne. Najskôr sa dej točí okolo trojice kamarátov, ktorých priateľstvo ešte umocní tragédia a potom sa rozoberajú problémy každého z trojice zvlášť. Dospievanie dokáže byť niekedy veľmi kruté, a keď sa k tomu pridá nezáujem a nepochopenie zo strany rodičov, problém môže byť na svete. Záver bol strhujúci, páčilo sa mi, že scenár išiel až do absolútne krutého trpkého konca a ukázal tú najhoršiu možnú variantu jedného z trojice, čo môže slúžiť ako výstraha pre všetkých rodičov. ()
Mozaika troch detských osudov, ktoré na papieri vyzerajú perfektne. V jednotlivostiach miestami veľmi silné, ako celok leptané absenciou kvalitného rozprávača, čo za sebou necháva spúšť fragmentov, ktore MOHLI po kope tvoriť úžasný film. Aj pre to MOHLI budem zlý a zaokrúhlim nadol. Neexistuje, aby som film kde deti vychovávajú dospelých bral vážne. P.S. Zoe Weizenbaum bola výborná (aj ostatní fagani). 50% ()
Dětská trápení nelze brát na lehkou váhu, ale bohužel většina rodičů to dělá, aniž by si to uvědomovala. A twelve and Holding ukazuje, kam až takové ignorování může dojít. Dětská trápení třech dětí jsou tu podána různým způsobem a častokrát jsem se neubránil úsměvu. Zejména u obézní rodinky. Ale jak film postupně gradoval, smích odumřel a nahradilo ho pochopení doprovázené povzdechem, protože jakkloiv občas může zdát, že příběh zachází za hranu, působí nakonec zcela reálně a člověk se s ním může identifikovat. Kor když má doma dvanáctiletého puberťáka. Výborné představení všech dětských protagonistů a potěší i Jeremy Renner či Linus Roache ve vedlejších rolích. 75% ()
Každé z těch dětí by mohlo mít svůj vlastní film, protože u všech osudů dětí je hluboká myšlenka, ale nebyl jim dán větší prostor k vývoji a prohloubění té myšlenky. Každá rodina má na svých pomyslných bedrech problémy, se kterými se musí dříve či později vypořádat, ale nesmí přitom ztratit společnou řeč. Pak se horko těžko hledá a cesta k ní nebývá sypaná růžovými lístky, ale je pěkně trnitá. Drama je to opravdu syrové a díky těm neznámým tvářím je i realistické, civilní a věrohodné, takže se s tím může člověk poměrně lehce stotožnit. ()
Reklama