Réžia:
Věra JordánováScenár:
Markéta ZinnerováKamera:
František NěmecHudba:
Vadim PetrovHrajú:
Oldřich Vízner, Nina Popelíková, Taťjana Medvecká, Josef Dvořák, Oldřich Vlach, Antonín Novotný, Zdeněk Žák, Věra Koktová, Jan Faltýnek, Eva Trunečková, Josef Fajta, Vítězslav Jirsák, Jiří Kaftan (viac)Obsahy(1)
Hezké venkovské děvče Verunka (T. Medvecká) má strach, že se nikdy neprovdá, protože pro její mámu není žádný mládenec dost dobrý. Chtěla by pro svou dceru totiž bohatého ženicha. Kdepak by dala svou Vendulku malíři Žabžovi (O. Vízner), i když má její dceru doopravdy rád. Honosné šaty a titul okouzlí matku Hromasku (N. Popelíková) natolik, že ani nemá ponětí, komu svou dcerku Vendulku slibuje za ženu. Nebýt chytrého Žabži, mohla mít Hromaska za zetě čerta… (Česká televize)
(viac)Recenzie (41)
Tak nevím, ale mně televizní zpracování této pohádky zrovna moc nesedlo. Netvrdím, že by byla vyloženě špatná, ale já mám mnohem radši rozhlasovou verzi (vyšla roku 1988 na MC kazetách pod názvem Marjánka). Dějová linie je u obou verzí stejná, i když nějaké rozdíly by se našly. Přísná teta se v rozhlasové verzi nejmenuje Hromaska, nýbrž Moutelíková, mládenec, který se o děvče uchází není Žabža, ale Vincek a namísto malíře je řezbář. Ale jinak se obě verze shodují, zejména v druhé půlce, kdy se dostane ke slovu čert Hejhulák. I tak mi ale ta rozhlasová verze přijde mnohem poetičtější. Ale je možné, že jsem ovlivněn nostalgií, neboť televizní verzi jsem poznal mnohem později než rozhlasovou. Navíc v rozhlasové verzi ztvárnil Hejhuláka Sovák a myslím, že mnohem lépe, než Dvořák ve filmu. ()
Na můj vkus moc ukřičená (Nina Popelíková) a tak nějak podivně křečovitá (Oldřich Vízner) pohádka. Navíc příšerně dlouhá. A jak píše uživatel Kri-kri, na Jiřího Sováka, který čerta Hejhuláka ztvárnil v rozhlasové verzi tohoto příběhu, Josef Dvořák opravdu nemá (ačkoliv přiznávám, že jen díky němu jsem Čertovu nevěstu zvládl dokoukat). ()
Příjemná pohádka a herci jako Olda Vízner či Pepa Dvořák zaručují nadprůměrnou podívanou, což se také stalo. I Taťjana Medvecká ukázala, že je velikou herečkou a paní Popelíková jakbysmet - její Hromaska je správná ženská od rány :-) . Písničky pohladí po duši a "podčerti" (Olda Vlach...) vrchního ďábla Hejhuláka (právě p. Dvořák) jsou taktéž fajn. ()
Tak to máme "jeden bulík v jeteli".......sice studiová kulisová pohádka, ale taková čistá prostá.....ale nadmíru poctivě zahraná. Všichni hrají profesionálně, přirozeně, dost jsem se nasmála. Zajímavá zápletka, kdy ženich nebojuje o svojí vyvolenou s drakem ale se svou budoucí tchýní. Prostý příběh, ale o to má vtipné dialogy. Bez zbytečné vaty. Dvořák jako Hejhulák měl ze začátku navrch, ale potom se to obrátilo a ostrouhal. Studiových pohádek, které se mi líbí a nasměju se u nich je strašně málo, za mně proto 5* ()
Klasická československá pohádka o ženitbychtivému čertovi Hejhulákovi, u níž jsem se velice dobře bavil. V roli neobyčejně vtipného čerta Hejhuláka naplno rozvinul svůj komediální talent J. Dvořák, jeho neuvěřitelné pohybové kreace jsem neváhal ocenit nejvyšším hodnocením. Mezi nejvíce zábavné scény řadím setkání skupiny čertů v lese s potulným muzikantem Žabžou (tradičně romanticky zahleděný O. Vízner) a zejména Hejhulákovi námluvy v domku madam Hromasové a následný zásnubní tanec s tchyní (výborná N. Popelíková). Samozřejmě nesmím zapomenout na onu čertovu nevěstu, mladou nezkušenou pannu Verunku, jíž hrála půvabná T. Medvecká. Dle mého názoru se jedná o jednoduchou, oddechovou a velmi zábavnou pohádku s geniálním J. Dvořákem. ()
Galéria (3)
Zaujímavosti (3)
- Téhož roku, kdy byla tato pohádka natočena vznikla její rozhlasová verze pod názvem "Marjánka". Většina postav byla pro rozhlasovou verzi přejmenována a mládenec byl namísto malíře řezbář. (Kri-kri)
Reklama