Réžia:
Andrzej ŻuławskiScenár:
Andrzej ŻuławskiKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Andrzej KorzyńskiHrajú:
Isabelle Adjani, Sam Neill, Heinz Bennent, Leslie Malton, Margit Carstensen, Gerd Neubert, Johanna Hofer, Carl Duering, Barbara Stanek, Harry Riebauer (viac)Obsahy(3)
Anna opustila svého manžela Marka i jejich syna Boba. Mark je rozhodnut vypátrat pravdu a začne svou ženu sledovat. Zprvu si myslí, že je za vším jiný muž. Brzy ale poznává, že Anna našla něco jiného, co miluje a nehodlá se toho vzdát. Její podivné chování a bizarní události naznačují, že jde o něco temného a znepokojivého... (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(viac)Recenzie (220)
Už jsem zase dlouho větší krávovinu neviděla. Herecké umění sice jako na divadle, ale jedná se o totální s*ačku. ()
Taká pekná televízna relácia pre pokojné nedelne popoludnie pre totálného psychopata. Je to místy nápadité, místy psychologicky kruté, místy vtipné, po celou dobu bizarní. Celkový dojem však ztrácí na kompaktnosti právě pro tu koncepční nestálost a všehochuť, což tuhle šílenost stojí pátou hvězdu, stejně jako jí získává ostatní čtyři. Nicméně tohle dílo je solidní úlet v kladném slova smyslu s prokazatelnou invencí tvůrců a umem představitelů. Nejnormálnější z celé skupiny postav byl onen mutantní hlavonožec, což asi vypovídá nade vše. 80% ()
Intenzivni silenost. Myslim, ze si herci museli nataceni vychutnat... :-) Silnejsi 3. ()
Extrémne náročný psycho-horor o manželskej nevere a psychickom kolapse, ktorý naberie obludné výšiny. Film plný tajomnej symboliky a ťažko pochopiteľných metafor. Herecký výkon herečky Isabelle Adjani je doslova démonický. Záležitosť len pre otrlých. ()
Těžké psycho... ()
Psychotický labyrint sestavený z lysohlávkového scénáře, těžkého přehrávání, vykulených očí a slizkých bizarností. Vlastně taková lynchovka, kterou Lynch nenatočil. Zdánlivě samoúčelné scény se střídají s těmi opravdu silnými, což jsou většinou hystericko-vražedné sekvence snímané pohyblivými záběry, za které by se nemusel stydět ani Argento. Fantastická kamera mnohdy podporuje silnou, depkózní, ale také surrealistickou atmosféru. Škoda, že se herci při vyjadřování duševní rozvrácenosti postav chovají až příliš expresivně - místy ani smutný klavír nezažene pocit teatrálnosti. Alespoň mi tento velmi těžký film dal představu, jaké je peklo, mít v sobě Boha. 80%. PS: doufám, že si Possession jednou pustí flanker.27 a těším se na jeho komentář. Vážně. ()
Sice je to už nějaký ten rok, co jsem 'Possession' viděl, ale je to jeden z těch filmů, které se absolutně nedají popsat, jako spíš zažít, cítit. Isabelle Adjani tu hraje neskutečným způsobem bující šílenství (je to o tolik lepší, že nejen hraje tak dobře, ale je přitom i tak sexy, což je vražedná kombinace, Adjani nicméně uvedla, že se z role psychicky dávala do kupy několik let) tak, jako jsem nikdy žádnou jinou herečku na plátně neviděl. Někdy si to musím pustit znovu, protože tohle je special kind of experience. Dost možná i nejznámější a nejlepší a nejosobnějši film Andrzeje Żuławského a pokud jste tohle neviděli, určitě to napravte. ()
Na to, jak je to starý film, tak bych se ani nebál použít slovo geniální. Naprosto výborné herecké výkony, hlavně Isabelle Adjani si zaslouží velkou poklonu. Skvělé provedení kamery, suprový příběh a správná atmosféra. Téměř se vším jsem spokojený. Akorát bych jenom vytknul, že to mohlo být o něco kratší ()
"Znal jsem muže, který miloval všechno. Utopil se ve sračkách." ()
Almost. Almost. Almost. Almost. Almost. Almost... Bravíčkovsky banální fenomén rozchodu bylo již filmově zpracováváno lecjak - jako psychologická studie, civilní drama, právní bitva či jako šaškovitá legrace s mluvením na kameru. Żuławski volí formu nanejvýš nepřívětivé, úžasně horečnaté fantazie o mimoběžných, samé základy existence ohrožujících trhlinách. Neposílá od sebe jen Neilla a Adjani, nýbrž důsledně štěpí podél všech myslitelných os vše, co mu přijde pod ruku. Posedlost krájí dvě hodiny smysl, realitu, maso, město rozdělené Zdí. Nebýt značného nadání a vkladu velmi talentovaných tvůrců, rozejde se sám se sebou Zuławskiho film samotný. Po stopách Posedlosti: Massive Attack: Voodoo In My Blood. DIE MAUER MUß WEG ()
Žena, ve které se usídlil Bůh a oproti tomu se paktuje s ďáblem, je vnitřně rozpolcená, zcela ovládnuta šílenstvím, na jehož základě se dopouští hrůzných činů. Občas vypluje na povrch její lidská stránka, která touží po svém dítěti, manželovi a je na tolik při smyslech, že se je oba snaží před sebou samou uchránit. Ukrývá se před světem sama se svými démony. Milující manžel, jež se svou ženu snaží ochránit stůj, co stůj a zametá stopy po jejích násilnostech. Tolik asi ve zkratce. Tento film byl pojat hodně umělecky a rozhodně není pro každého. Nedívá se na něj snadno, a ne občas musí člověk zapojit mozek, a většinou je mu to málo platné. Jak to chápu já, režisér zde dal každému prostor, aby si vše vysvětlil po svém, což jsem učinila. Film o souboji dobra a zla, kam až je člověk schopen zajít v patové situaci. Herecké výkony hodnotím velice kladně, a výjimečně i práci s kamerou - dodala celému počinu kýženou atmosféru. Jen chci dodat, že tento film nebude patřit mezi ty, ke kterým se budu s radostí vracet. Bylo to pěkné psycho a na jednoho člověka trochu moc emocí a vypjatých situací. ()
Opravdu šílený ale také v mnoha ohledech geniální film (humorné vsuvky, kamera, nečekané reakce). A poselství a význam je velmi zajímavě skryt. Dosud jsem netušila, co vše může udělat žena topící se v samotě a neopětované lásce... :) ()
PMS. ()
Něco mimořádného, naprosto psychologická devastace diváka. Intenzivní filmový zážitek způsobený nejen onou posedlostí, ale i přehnaně expresivními hereckými výkony, atmosférou podivna a faktem, že vlastně celý film nevíte, na čem jste a jestli tomu správně rozumíte. Po herecké stránce něco mimořádného, dramaticky stále stupňováno a myšlenka koneckonců také nebyla špatná. Isabelle Adjani má mé hluboké uznání za předvedený výkon, především za scénu v metru. Kéž by podobně vypadal každý film řešící krizi v manželství. ()
Hodně bizarní dílo, u kterého se dočkáte úplně jiného směřování, než jak to na začátku vypadá. A když říkám "úplně jiného", je to ještě slabé sousloví. Isabelle Adjani je nejen překrásná, ale i skvělá herečka, což v tomto psychicky velmi náročném snímku ukazuje na 100%. Sam Neill jí zdatně sekunduje a jeho proměna je... no nebude dál prozrazovat, zkuste a uvidíte. Ale chce to silné nervy. ()
Hmm tak to máme zase jednou film z kategorie "to bylo úžasný, dechberoucí, jedinečný, už to nikdy nechci vidět". Ten film mi znásilňoval celé dvě hodiny mysl, a to docela nemilosrdným, ne úplně ohleduplným způsobem. Nakonec jsem musel hodnocení zvýšit kvůli růžovým ponožkám, ale velká část tohohle filmu je pro mě asi nekoukatelná, a to jsem relativně zvyklý na extrémní kousky... Tenhle film ale snad slovo extrém úplně redefinoval. Sam Neill a Isabelle Adjani hrají jako kdyby se ze všech sil snažili zešílet a úplně tím smazávají hranici mezi realitou a fikcí, protože takovéhle výkony prostě jdou daleko za nějakou přetvářku či předstírání (absolutně mě nepřekvapuje, že Isabelle Adjani měla z téhle role ještě dlouho traumata). Kurva... Chce se mi plakat, křičet a taky spát (začít se sledováním po půlnoci nebyl dobrý nápad, když vezmu v úvahu, jak unavený jsem už od začátku byl). 9/10 ()
Přiznám se že žádný film se mi nehodnotil tak těžce jako tento. Musel jsem nad ním dlouho přemýšlet, abych si vůbec spojil souvisloti a plně vstřebal příběh. Neuvěřitelně hustý a expesivní film. Geniálně nadsazená ukázka dramatického rozpadu vztahu. Vztah plný rozkolů a začínající vzájemné nenávisti. Muž chce za každou cenu mít svou ženu pro sebe a je pro to ochoten udělat naprosto cokoli. Žena neví co chce a utíká za tantrickým milencem, který má pochopení pro mužovu posedlost jeho manželkou, ale naznačuje, že on jí může nabádnout více než on. Žena i muž se hroutí, chtějí najít cestu jeden k druhému, ale něco jim v tom brání. Oba se snaží, ale jako kdyby měli přelézt kilometrovou zeď. Herecké výkony jsou naprosto excelentní, bravůrní, geniální velice intenzivní a jdou až na samý kraj možného. Ženin potrat v chodbě metra byl tak hrůzný, že jsem se opravdu bál, že paní Isabelle Adjani nehraje, ale doopravdy se zcvokla a už nevydržela napětí při natáčení. To samé Sam Neill. Jeho neuvěřitelná posedlost a vykristalizovaná šílenost, kterou hraje očima a jemnou mimikou je též vyjímečná. Tento film se často srovnává s Trierovým Antichristem a nutno podotknout, že Possession je daleko hutnější a vyhrocenější...že pojednává o zhroucení, destrukci a vyšinutosti vztahu, který se neustále mění špatným směrem, né lépe ale jde až na kost na samou dřeň. Abych jenom neházel superlativy a nechválil. Co mi na týhle třešničce dost vadilo bylo místy dost přehnaná divadelnost. Někde se přecejenom mělo ubrat a rozmělnit, né furt díváka mlátit šutkákem do ksichtu...ale všechna čest panu Andrzeji Zulawskimu. Mé první seznámení s jeho tvorbou a hned takový zažítek... ()
Zulawski je blázen a nutí ženy dělat divné věci. ()
tak tento film prešťal aj kubrikov Shining ()
Ne ne, na takové filmy se dívat nemohu a nechci. Co z takového filmu mám? Mé hodnocení je opravdu maximálně subjektivní, vím, že jim nejsem schopen obsáhnout skutečnou uměleckou kvalitu snímku, ovšem neustále řvaní a psychopatické projevy nehodlám tolerovat ani v běžném životě, natož si to ještě pouštět ve filmu. Chudáci herci, ti si tady opravdu užili. ()
Reklama