Réžia:
Jean DelannoyKamera:
Michel KelberHudba:
Georges AuricHrajú:
Gina Lollobrigida, Anthony Quinn, Alain Cuny, Robert Hirsch, Jacques Dufilho, Pierre Fresnay, Daniel Emilfork, Nadine Tallier, Edmond Beauchamp, Jean Martin (viac)Obsahy(2)
Paríž, 1482. Je sviatok bláznov a priestranstvo pred chrámom Matky Božej v Paríži patrí kaukliarom a rôznym potulným zabávačom. Medzi nimi predvádza svoj tanec i krásna cigánka Esmeralda. Netuší, že z výšky veže sa na ňu očarene pozerá Frollo. V noci pošle svojho oddaného sluhu Quasimoda, hrbatého a znetvoreného zvonára, aby Esmeraldu uniesol... (STV)
(viac)Recenzie (75)
Kdo by neznal tuto Hugovu klasiku, a navíc v luxusním balení Jeana Delannoye s Esmeraldou v podání Giny Lollobrigidy na vrcholu svých ženských sil a neodolatelně pokrouceným a hrbáčem Anthony Quinnem, jenž je tu jen těžko k poznání. Absolutní král svého oboru, pozdější adaptace mu nedosahují ani ke kotníkům. ()
Tlukou, buší. Kati. Duši. Macešsky. Kazotvorná společnost s kladivem. Na střepy. Tolik mříží kříží, tíží žití světel, pár odlesků z nebeských luceren. Svět truchlivé, smutné pohádky a magie, gotické romance žádoucí exotické krásky s kastaněty, ohnivou stuhou ve vlasech a plachého ochránce, "domovníka" kamenného šera, zraněného "zvířete," prince se srdcem. ()
Přece jen se mi více zamlouvala černobílá verze s Charlesem Laughtonem, který měl rozhodně nejlepší masku zvoníka v historii, a to včetně té první s Lonem Chaneyem. Tahle barevná verze není špatná, ke konci výborně graduje, ale stejně jsem neměl pocit, že tohle je z hlediska kritiky společnosti až tak dobře zvládnuté jako starší verze. ()
Režisér Jean Delannoy si dal v padesátých letech úkol tvořit velkolepé historické podívané v barvách. Ty barvy už nám trochu vybledly, zůstává jen přemrštěný makeup Giny Lollobrigidy, který je mnohem výraznější než její herecký výkon, v čemž souhlasím s jedním z předchozích příspěvků. Zahraniční weby se mírně liší v informacích, nakolik je to studiová práce a nakolik se točilo skutečně uvnitř Notre Dame, každopádně Quasimodovy šplhací eskapády jsou obdivuhodné. Více než ústřední dvojka Lollobrigida-Quinn mě ale víc zaujali francouzští herci v čele s kamenným obličejem Alaina Cunyho. ()
Nakoniec predsa len trochu menšie sklamanie vzhľadom na vysoké očakávania ďalšej nesmrteľnej klasiky a potenciálneho sa vracania k milovanej ždímačke sĺz. Vlastne je všetko presne na svojom mieste, lenže táto adaptácia už značne trpí zubom času, pričom som očakával presne opačný efekt. Film obsahuje zopár nechcene vtipných scén, napríklad pri zhadzovaní tehál z katedrály sa im bohvie prečo nikto nechce uhýbať a náhly strih zo strechy na prebiehajúci dej pri bráne pôsobí až parodicky. Zvonár tak vyvoláva viac dojem rozprávky ako realistickej historickej drámy. ()
Galéria (34)
Zaujímavosti (9)
- Hoci Gina Lollobrigida bola ohlásená na úlohu Esmeraldy už v marci 1955, parížska tlač informovala na jar 1956, že Esmeraldu stvárni Rita Hayworth, nakoľko mala pomer s producentom filmu Raymondom Hakimom. (Arsenal83)
- Režisér Jean Delannoy pôvodne chcel, aby si postavu Quasimoda zahral José Ferrer. (Arsenal83)
- Scéna Quasimodovy (Anthony Quinn) korunovace byla pro každou verzi filmu natočena dvakrát. Pro původní francouzskou verzi je korunován jako „papež bláznů“ tak jako v románu a nosí falešnou papežskou čelenku. Pro anglickou verzi je korunován „král bláznů“ a nosí královskou korunu. Bylo to proto, že americký Haysův zákoník zakazoval zesměšňovat duchovenstvo. (sator)
Reklama