Réžia:
Fjodor BondarčukScenár:
Jurij KorotkovKamera:
Maxim Osadčij-KorytkovskijHudba:
Dato JevgenidzeHrajú:
Artur Smoljaninov, Fjodor Bondarčuk, Alexej Kravčenko, Alexej Čadov, Amadu Mamadakov, Alexej Serebrjakov, Michail Porečenkov, Michail Jefremov (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Skupina mladých vojakov podstupuje tvrdý vojenský výcvik pod vedením prísneho dôstojníka. Keď sa však ocitnú uprostred krvavého sovietsko-afganského konfliktu, zisťujú, že ani ten najtvrdší výcvik by ich nedokázal pripraviť na drsnú a špinavú vojnovú realitu, v ktorej sa ocitli. Ich hlavnou úlohou sa stane obrana proti mnohonásobnej presile afganských mudžahedínov. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (366)
Pěkný film. Ne dokonalý, ale příjemný a nevšední. Trošku přehnaně snažící se být slečinkovský, viz. hudba, velitel smutnící v poli květin, zdlouhavá pasáž s mlíkovou holkou, avšak celkový dojem byl moc dobrý a hlavně film byl individuální a v současné pásové výrobě válečných filmů nepřehlédnutelný. ()
Áno, fičí to po vyjazdených koľajách vojnovej schémy, ale ako inak zobraziť realisticky tému "chlapci na ceste do vojnového pekla"? Dá sa to bez postupnosti "výcvik, presun, čakanie, akcia, dezilúzia"? Tvorcovia sa dôsledne vyhli nielen politike (rozkošná scéna s mazákmi, ktorí sa pýtajú, ako je doma, a keď im niekto začne rozprávať o perestrojke, hneď ho pošlú do riti a chcú vedieť, čo teraz nosia dievčatá), ale aj mnohým žánrovým klišé. Celkovo poctivý, výborne natočený, presvedčivo zahraný, zemitý, uveriteľný, výpravný... a v konečnom dôsledku depresívny film. Presne ako vojnový film má byť. Jeden z najlepších ruských filmových zárezov nového tisícročia. ()
Ruský válečný velkofilm, což na první pohled vypadá nedůvěryhodně, ale opak je pravdou a musím uznat, že jsem byl velice překvapen a jako správný voják také potěšen. Příběh začíná nenápadně, stejně jako v Marinákovi nebo Olověné vestě, takže na cvičišti. Zažívají nejlepší část výcviku a ani si to neuvědomují. Po hodině filmu, ale začíná ten správný terror na území Afghánistánu a právě parádní akční scény dělají tento film tak skvělý. 9-ya rota na mě silně zapůsobila a opravdu hodně překvapila, v poslední době jsem viděl dost novodobých ruských filmů, ale tento se mezi nima rozhodně vyjímá a mohl by se klidně srovnávat i s Hollywoodskými. -- Po delší odmlce a druhém shlédnutí snižuji jednu hvězdičku, hlavně kvůli dlouhotáhnoucím a ubíjejícím začátku, který se nakonec zvrhne v neskutečná jatka, první půlka je ale úmorná. --- Nejhnusnější zkurvená mina. Naše. Duchové takovou nemají. Sami sejeme, sami se vyhazujeme do vzduchu. Šlápneš, nohu ti to utrhne po kotník. ()
║Rozpočet $9,5milióna║Tržby Celosvetovo $26,146,165║ ako technická stránka veľmi dobre zvládnutá, len škoda že budovanie samotného dramatu a charakterov nie je prepracovanejšia, takto len priemer /60%/ ()
Po formální stránce SKORO jako americké produkce (občas je přeci jen těch pár milionů méně na vizuálu cítit), obsahově naprosto na úrovni americké mainstreamové produkce, místy bohužel. Pár míst mi ve filmu přišlo zbytečně přepjatých, jakoby vůbec nezapadaly do nastaveného rámce realistického dramatu z Afghánistánu. Zejména závěrečný pokus o monolog ve stylu Čety je hodně vachrlatý. Podobně i výcvikové epizody, které se Bondarčuk pokouší zaobalit zajímavým vizuálním pojetím, se sem tam povážlivě kolíbají na hranici kýče. Pak jsou tu ale naprostá zjevení jako např. "uctívání Sněhurky", scéna prosycená nápadem, živelností a emocemi. Výborní jsou herci, díky jejich výkonům si na tu bandu sovětských spratků ze všech koutů matičky Rusi člověk rychle zvykne a tím se dostane pod povrch dění. 9. rota je místy zbytečně jankovitá a křečovitě se snaží vytvářet drama... naštěstí v převážné části je dramatická z podstaty. ()
To, že v Rusku vedia natočiť po formálnej stránke film kvalitou ekvivalentný Hollywoodskemu mainsreamu dokázala už Nočná hliadka. 9. rota to len potvrdzuje a na poli vojenského filmu svoj príbeh stavia na spoľahlivom a viackrát odskúšanom syžete -> kde jeho prvá polovica tvorí trdý drill čerstvo naverbovanej vojenskej jednotky (prostredníctvom čoho poznávame charatkery jednotlivých jej príslušníko)v, aby potom v druhej polovici nadobudnuté tréningové skúsenosti zúročila v reálnych podmienkách nekompromisného sledu vojenských zásahov (v tomto prípade ide o ruskú intervenciu v Afganistane v jej záverečnej fáze - konkrétne v roku 1988). Je to priemerný kríženec Full Metal Jacket, Ryana a Black Hawk Down. Nič nové -> formálne profesionálne odvedené remeslo, ktoré americký patriotizmus nahradilo rovnako gýčovým, často nelogickým "gerojstvom". ()
Válečný snímek klasického střihu "těžko na cvičišti, ještě hůře na bojišti..." Technicky snímek docela obstál, ovšem velmi ho sráží první polovina vojenského výcviku. Je to taková horší verze první epizody Bratrstva Neohrožených "obohacená" o neskutečně trapné momenty (například brečící důstojník v poli rozkvetlých máků). Naštěstí druhá polovina již není natolik klišovitá a má několik svých silných momentů. Ohromná škoda je, že tvůrci jen okopírovali jiné úspěšné válečné snímky, zasadili děj do prostředí konfliktu jim blízkého, ale nepřidali nic vlastního co bychom neviděli již několikrát jinde. Chápu, že je to primárně určeno pro domácí publikum (a přiznejme si, že nám nějaký takový snímek chybí), ovšem jistý nadhled by neuškodil. ()
1988. Sovětský svaz již 9 let válčí v Afghanistánu..... Výcvik, aby nechcípli hned první den a samozřejmě válka...... Film byl pro mě velkým překvapením! Hlavně kamera. Scénář má pár chybiček, ale proč by taky rusové nemohli mít svoji ,,četu"? Všechno celkem klape a jak je vidět, tradice dobrého válečného filmového řemesla bude ve Velké zemi pokračovat. Kdo nevěří, ať si sežene Chistilishche. ,,Sovětský výsadkář je síla, krása a duše ozbrojených sil." A kdo jste vy? ()
Každý vojenský konflikt je jiný, liší se v průběhu, příčinách, prostředí, zúčastněných stranách, "legendách", dohrách atd. Ale každý ozbrojený konflikt je zároveň stejný v tom, že jde o ozbrojený konflikt - bojuje se a umírá. Filmař, který si je vědom prvního, si zřejmě velmi dobře rozmyslí, jakou válku by měl zobrazit, co do filmu dát, jak ho odlišit, co zdůraznit, co potlačit. Tvůrce příliš "opilý" podobnostmi nám nakonec nejspíš ukáže, jaká je válka blbec. Svár si pak vybírá, protože si ho lidé pamatují, je to slavné vítězství jeho národa, všichni jej znají nebo naopak zavání exotikou či má dojem, že sekání mečem bude víc estetika. I ten druhý přístup, třebaže mám pocit, že mu něco schází, může pořád zrodit velmi dobrý film. +++++ Pominu-li Ramba III, je 9. rota po Afgánském zlomu druhým mnou viděným filmem o sovětské válce v zemi pod Hindukúšem. Afgánský zlom počítám k filmům první skupiny, která specifika války ctí, 9. rotu spíše ke druhé skupině, jež je ctí méně. Afgánský zlom je místy (koncepčně) únavný, jak válka v posledním roce, v 9.rotě si to postavy občas řeknou. V Afgánském zlomu se dušmani chovají... nu, snad jako dušmani... v 9.rotě o tom postavy mají přednášku. V Afgánském zlomu máte pocit, že polykáte prach vyprahlých hor, v 9. rotě je... vidíte. Při Afgánském zlomu vám dochází dech s pohasínajícím impériem (a to režisér Bortko nevěděl, že se blíží konec SSSR), v 9.rotě potřebujeme voice-overový epilog přeživšího vojáka, aby nám ta souvislost došla. Pozdě, emoce se s rozumem již spojit nestihnou. +++++ Vsadím se, že Bondarčuk mladší Afgánský zlom viděl. Chtěl do 9.roty dostat některé podobné scény (snad k této válce nějak patří?), ale musel je zpracovat jinak, aby ho nechytili při opisování. Mám takové nedokazatelné podezření, že i Bortko do svého filmu chtěl podobné scény dostat. A napadala ho Bondarčukova řešení, protože jsou na ráně. Zamítl je a hledal lepší, nečekanější, výmluvnější, nenápadnější, ale více odměňující pozorného diváka. Bondarčuk bral první nápady, protože je Bortko nepoužil. +++++ V obou filmech je likvidován kišlak (vesnice) - je likvidován v pozadí, v dálce. Bondarčuk tuto destrukci spojuje se záběrem na vojáka, jenž umírá v náruči plačícího přítele. Bortko se záběrem na vojáka, jenž pojídá s poměrně tupým výrazem utahaného člověka, který je rád, že teď zrovna se jej žádný boj a kišlak netýká, konzervu ze svého přídělu. Najde se i pár dalších podobností, buď si vede lépe Zlom nebo je to víceméně nastejno. +++++ 9. rota je bojovně intenzivnější, v "střílecích" scénách snad i věrnější, poměrně moderní, ale u mě zůstává na druhém místě, i přes několik překvapivých, intenzivních a dobře natočených scén, především to Marigoldem zmíněné "uctívání Sněhurky." Půjčuje si scény drsného výcviku z Full Metal Jacket, ale posouvá jejich význam - drsný výcvik zlepšuje naději na přežití, resp. splnění úkolu. +++++ Nu, trochu jsem si zasrovnával, ale nikoli nesmyslně. Teď bude zřejmější, proč dávám 9. rotě ***, když jsem Afgánskému zlomu přiřkl silné ****. () (menej) (viac)
Fjodor Bondarčuk, syn proslulého režiséra sovětských válečných filmů Sergeje Bondarčuka, natočil kvalitní snímek o sovětské válečné internacionální pomoci v Afghánu (jak zemi říkají hrdinové filmu). Trošku pomalejší je rozjezd s klasickou výcvikovou buzerací (přenášení šutrů na cvičišti ulehčí život na bojišti), děj později přechází do kruté reality ztrát všedních dnů války, film graduje závěrečným finále - obranou kopce 9.rotou - které je nesmírně působivé a silné. Herecké výkony jsou nadmíru dobré, snímek má i pár slušně udělaných vysoce rozpočtových akčních scén (přistání sestřeleného letadla), pár scén pohladí (obdivování Sněhurky, předávání medailonku pro štěstí), pár scén dojme (především skvělé finále, ale taky velitel výcviku klečící mezi vlčími máky, nebo zabití prvního Afghánce) a hlavně - je to výrazný a odlišný film, než je americká produkce. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=6ZFHknaZHc0 ()
Utužování kolektivu při uřvané buzeraci jsem si svého času užil do sytosti, takže chrochtání lehkého kulometu ani svištění minometných střel mne nevyvádí z klidu, ale pokud bych měl být nasazen v boji proti afgánským skákačům z děr, tak si raději osedlám střelu dlouhého doletu a odfrčím na ní do klidu Ostrova svobody. Soudruhům z 9. roty při jejich pobytu na slunci zkrátka nebylo co závidět, ale z bezpečí obývacího pokoje, chrabře schován za neprůstřelnou sedačkou, jsem trochu toho chlapství v sobě rozhodně pocítil. ()
Velmi, velmi slušné. Technická stránka precizní, poměrně naturalistické a narozdíl od většiny americké produkce ne prvoplánově hrdinské. Celkově to působí velmi autenticky. Menší chybky by se sice našly, občas působí střih v bojových scénách poněkud nepřehledně, ale po delší době zase výborný film svého druhu, dobře natočený, se schopností vtáhnout diváka, bez falešných emocí. Na rozdíl od podobné Olověné vesty tam není tak násilný přechod mezi výcvikem a bojištěm, naopak nabízí jednu z nejpůsobivějších scén ve filmu (sestřelení letadla). A konec je opravdu masakr - jedna z nejlepších válečných scén, co jsem viděl. ()
V komentářích k Bratrstvu (2019) se objevila zmínka, že 9. rotě to nesahá ani po kotníky, takže jsem přirozeně hned musela běžet a podívat se, co je na tom pravdy. Kromě toho, že to pojednává o stejné válce, nevidím žádnou podobnost a už vůbec žádný důvod srovnávat. Bratrstvo je dospělá autorská reflexe, tohle je jenom standardní nevyzrálý kýčovitý výkřik o skvělosti sovětských chlapců a jejich vůdců a jejich záměrů. A teď už jenom nevyhnutelně čekám, kdy mi do zpráv napíše takový ten jeden pán, který mi nadává vždycky, když dám nízké hodnocení nějakému ruskému válečnému filmu, a speciálně pro něj bych ráda dodala, že podobně nízce hodnotím i všechny fanatické americké válečné filmy, takže ať mi klidně nadává, ale prosím pěkně ne za to, že bych stranila Amíkům. ()
Sovětská filmová škola vyráběla válečné filmy jako na běžícím pásu, ale 9. rota navazuje svým obsahem i zpracováním spíše na americké válečné snímky 80. let. Volně řečeno, jde o kombinaci Olověné vesty a Čety, kterou konec konců Bondarčukův film napodobuje i svým názvem. Není to žádná laciná napodobenina, ale řemeslně velmi solidní podívaná, po pravdě řečeno, jeden z nejlepších válečných kousků posledního desetiletí. Díky velkým investicím, které jdou do ruského filmu v posledních letech, a koprodukci to není ani finančně ošizený snímek, takže divák se může pokochat pohledem na bojovou techniku, velkoryse koncipované záběry vojenské základny a velkých bojových střetnutí. Po stránce castingu, hereckých výkonů a režie nemám žádné podstatné připomínky a takových 70 % filmu jsem si říkal, že sleduju pětihvězdičkový film, který se vyznačuje mimořádně vysokou mírou autenticity. Měl jsem možnost dlouze hovořit s očitým svědkem afgánské války, který ve válečné zóně prožil osm let, a jeho vyprávění se shodovalo s atmosférou filmu. Útok na přepravní letadlo nebo přepadení vojenské kolony v průsmyku dokonale zapadá do tehdejšího způsobu války. Scéna zničení letadla je navíc divácky nanejvýš působivá. Jenže přijde závěrečná velkolepá bitva, která je sice nasnímaná a režírovaná z hlediska popkulturního diváka opět vděčně, ale je už nerealistická a připomněla mi svým heroismem obrazy sovětské éry ve stylu "poslední hrdinní obránci Sevastopolu odolávají fašistické převaze". Závěrečné titulky konec konců charakter tohoto střetnutí, pokud jde o počet obětí, vykreslují podstatně střízlivěji. Podobné otevřené bitvy byly v afgánské válce zcela výjimečné, protože se při nich projevovala lepší taktická připravenost a větší palebná síla sovětské armády. Podobné je to konec konců v současném Iráku. Jinak je zajímavé porovnat tenhle ruský snímek právě s americkými filmy o vietnamské válce. Americké filmy - i ty protiválečně zaměřené - zobrazují své vojáky jako vítěze a pokud americký voják padne, pak téměř nezbytně musí předtím postřílet nejméně deset vietnamských vojáků. Ruští vojáci umírají jako mouchy. Kulky si je nacházejí mnohem častěji než afgánské povstalce. Primárním cílem 9. roty je ukázat ruské vojáky jako muže, kteří se nebojí zemřít, ale svůj úkol splní a zároveň ukázat, že tahle válka nebyla jejich. O jejich vyslání rozhodli starci z ústředního výboru KSSS. Dnešní Rusko nenavazuje ani tak na éru Sovětského svazu, jako spíš na předrevoluční Rusko a akcentuje zejména službu vlasti a sebeobětování. Zároveň není ve filmu jediná scéna, kdy by zjevně umřel afgánský civilista. Cílem filmu totiž není sebemrskačství jako v americké produkci, ruští vojáci přece jen plní svěřené úkoly....Celkový dojem 80 %. ()
Výborný válečný film, 1 z nejlepších co jsem měl tu možnost vidět. Perfektní technická stránka (jedinou výtku mám k hudbě, která byla taková zbytečně nenápadná a mnohý záběr nepodpořila tak, jak by mohla) a stejně tak obsahová (trošku zvláštní pasáž se Sněhurkou mě zase tolik nevadila). Ze začátku jsem měl trochu obavy, abych si vůbec našel někoho, komu bych mohl po celou dobu fandit (v amerických žánrovkách většinou herce znám, zatímco ohledně ruské herecké scény jsem dost neznalý), ale nakonec se těch několik hrdinů překvapivě rychle našlo a já s nimi mohl jejich boj prožívat do samotného konce (bohužel v mnohých případech doslova). Co se týče závěrečné zhruba 10 minutové ultimátní válečné řeže, zamyslel jsem se nad příspěvkem gudaulina a vůbec tehdejšími reáliemi, ale víte co, mně je tentokrát historická (detailní!) přesnost docela putna (navíc jsem dostal to, co mi někdy u amerických protějšků dost chybí), ten konec jsem si naprosto "užil" a jen mě utvrdil v mém pocitu z celého snímku, takže po Jdi a dívej se a Brestské pevnosti je 9. rota třetí ruský/sovětský válečný film, kterému s čistým svědomím dávám 5*. "V celých dějinách lidstva se ještě nikdy nikomu nepodařilo Afghánistán dobýt. Nikdy...nikomu." ()
Je to vydarený vojnový film z ruskej produkcie. Má veľmi dobrý príbeh o skupinke mladíkov, ktorí sa prihlásia do armády, kde ich čaká trojmesačný výcvik na čele s prísnym, ale čestným veliteľom, aby mohli úspešne pomôcť svojim vojakom na území Afganistanu. Ale netušia, čo ich skutočne čaká. So spracovaním som nadmieru spokojný, prakticky jediné, čo mu môžem vytknúť sú tie typické mladícke reči a skutky, ktoré sú hlavne spočiatku dosť otravné, ale časom našťastie začnú ubúdať. Inak je film rozdelený na dve polovice, prvá sa zameriava hlavne na výcvik, na ktorý sa skvelo pozerá a je plný výborných momentov a druhá a už venuje samotnému nasadeniu v Afganistane, ktoré síce nie je až tak akčné, ako by mohlo byť, ale vôbec to neprekáža, dej je aj tak stále zaujímavý a poteší výborná posledná fáza. Akcie tu nie je až tak moc, ale tá je dobre zvládnutá. Nájdu sa tu prakticky len dve väčšie akčné časti, útok na vojenský konvoj, v ktorom ma v dobrom prekvapila efektivita afgánskych vojakov, čo teda vo filmoch zvykom nebýva a samozrejme aj celá záverečná obrana opevnenia, kde ma potešili hlavne niektoré skutočne heroické scény. A všetka akcia je dobre natočená a správne drsná, len niekedy aj dosť nerealistická, teda aspoň po obsahovej stránke, vizuál je taký, ako sa aj patrí. Herecké obsadenie je pre mňa až na jednu výnimku úplne neznáme, ale som s ním celkom spokojný, zaujali ma hlavne velitelia a to všetci bez výnimky a medzi mladíkmi sa tiež nájdu aspoň tie dve, tri postavy, ktorým sa dá aj fandiť. Réžia je výborná a rovnako je na tom aj technická stránka, na film sa kvôli skvelému vizuálu dobre pozerá a poteší aj slušné nasadenie bojovej techniky. Jedine hudba mi moc nesadla, väčšinou sa do svojich scén moc nehodila. 9 rota určite patrí medzi tie lepšie vojnové filmy, aké sa dajú vidieť a z tých, ktoré sa odohrávajú po druhej svetovej vojne patrí medzi špičku. Objektívna kvalita filmu- 82%, film sa páči mne na 79%. ()
Normální ruská propaganda. Hnusná vymejvárna mozků. Tihleti hrdinové, kteří se dobrovolně přihlásili k nasazení v Afghánistánu se v podstatě nijak nelišej od dnešních mužiků, kteří jezdí na dovolenou na Krym. Tleskáček. ()
Sorry... nic k filmu nepovim, snad jen to, že je to celkem dost uloudaná záležitost. Ale co mě marginálně sere, že je to už po Xté, co mi tu na CSFD zmizelo ... dělejte s tím už doprdele něco, kurva .. ()
V prvních chvílích jsem měla děsivý dojem, že film bude o velkém množství mužů s velmi špatným účesem (a že to tím pádem nevydržím sledovat víc než deset minut). Sadismus velitele při výcviku, řev a batohy plné kamení jsou přesně to, co z puberťáků na začátku udělalo jedince schopné přežít (aspoň chvíli) v zemi, kterou nikdy nikdo nedobyl (a je nám ukázáno i proč ji nikdo nedobyl). Velkolepé scény boje a sestřelení letadla byly asi dobré. Mnohem víc na mě zapůsobilo rozdělování pošty, výměna konzervy za sirky a malý chlapec v opuštěné vesnici. Věděla jsem, že něco takového ve filmu být musí a stejně jsem si málem leknutím prokousla ret. Byla jsem ráda, že na konci zůstali naživu někteří z těch, u nichž jsem na začátku doufala, že umřou, i když špatný účes měli i na tom konci. ()
Tohle není blbost na kvadrát, proto sázím čtyři, což zajisté ruští tvůrci přijmou s jásotem a s radostí mi vystaví vedle Hradčana sochu, až se zase na pár let staví. Než však obrátí první stakany v hrdla a nahodí motory i rotory, fláknu jim též kritiku. Ta lidská dimenze filmu jim pořád nějak nejde. Hlubší náhled do nitra postav obsahuje informace typu: Voloďa má výraz jako debil, protože je debil, Ivan chlastá a hodlá v tom pokračovat, Aljuša je učitel a má strach, který dokáže i překonat za heroického vypouštění močového měchýře. Člověku pak nejde se s chcípajícím bohatýrem dostatečně ztotožnit. Tu přemíru hvězd dávám především recipročně, neboť když může kdejaký vymaštěnec žrát propagandistické ,,válečné" filmové svitky Amíků, netuším, proč by si i Rus nemohl říci své řízné urá! ()
Reklama