Réžia:
Jasuzo MasumuraScenár:
Yoshio ShirasakaKamera:
Setsuo KobayashiHudba:
Hikaru HajašiObsahy(1)
Slepcovi Michiovi nebolo nikdy dopriate vidieť. Ani tento hendikep mu však nezabránil v tom, aby sa realizoval vo svojej jedinej láske - sochárstve. Pomocou prísnej mamy, ktorá ho odmalička vychováva, sa mu splnil veľký sen. Do jeho netradičného ateliéru sa mu totiž násilím podarilo dostať krásnu fotomodelku Aki. Začína sa bizarná hra. Michio totiž nie je úplne obyčajným umelcom. (Tomco)
(viac)Videá (1)
Recenzie (31)
Tohle mi nesedlo. V podstatě je to jen drama tří postav na minimálním prostoru, které se postupně mění v tragédii, aby v posledních dvaceti minutách rádoby šokovalo jak erotikou, tak především sebedestruktivní obsesí. Bohužel téměř bez krve (na to, co se tam dělo), za to s pořádnou dávkou přehrávání od obou hlavních protagonistů. "Řízni mě, prosím! Bodni mě! Víc, hlouběji! Aaach...!" Nevim no, ten závěr je už hodně mimo. ()
Úprimne povedané vzrušujúci snímok, presne z hľadiska, ktoré vzrušenie priniesť má. Čiže po stránke erotickej a nie tej, pri ktorej si väčšina jedincov povie, či sú z psychologického hľadiska v poriadku. Telo hlavnej ženskej, prináša aj napriek celkovému miernemu zahaleniu dostatočný prísun testosterónu, aby bola mužská časť publika na úrovni vytrženia. Zvyšok je už len jemný torture horor. ()
Pygmalionizmus či statuofília - sexuálna závislosť na sochách sa tu stretáva s materským oidipovským komplexom chorobnej závislosti matky na synovi. A s únosom atraktívnej modelky, ktorá má tvoriť model tentokrát pre slepého sochára. Unesená správne vytuší možnosť úniku tým, že naruší vzťahovú väzbu medzi príliš starostlivou mamičkou a jej milovaným synáčikom. Tým, že sexuálne odlúdi synáčika mamičke. K náprave oidipáku príde. Síce extrémnym spôsobom, ale predsa. Ale čo potom? Môže sa dlhoročný spôsob prejavovania citov k neživým veľkorozmerovým sochám zabezpečený do značnej miery opičou láskou matky k potomkovi, zmeniť zo dňa na deň v čistú normálnu lásku? No nemôže. Na jednej ani druhej strane. Logicky ostáva len dekonštrukcia. Umenia i života. Výtvarne uhrančivé, psychologicky jednoduchšie, no v zásade logicky končiace dielo. S prihliadnutím k japonskej obsesii sebazmárnením. 71% ()
KOMENTÁŘ MŮŽE OBSAHOVAT NÁZNAKY SPOILERU. Michio je amatérský sochař, který má sen stvořit své vrcholné umělecké dílo, a proto unese úspěšnou fotomodelku Aki do svého velice bizarního ateliéru, aby mu stála modelem. I když spáchá zločin únosu, v podstatě to myslí dobře. Je to takový ňouma a balík. Žije jen se svou matkou, která velice nerada vidí, jak se čím dál tím více sbližuje s Aki. Aki s Michiem totiž mistrně koketuje a flirtuje, tak aby ho obloudila a dostala se na svobodu. Při jednom nepodařeném pokusu o útěk je však smrtelně zraněna michiova matka a Michio Aki zavře ve svém temném ateliéru a nemilosrdně ji znásilní. Přesto nebo možná proto se Aki, která postupně přichází v temnotě ateliéru o zrak, do Michia zamiluje a celý film spěje k velice šokujícímu, ale docela čekanému závěru, kdy je požitkářská láska obou mladých lidí ultimátně naplněna. Je sice pravda, že závěrečný šokový efekt je poplatný své době, ale věřím, že v roce 1969 to musel být pro diváka nepěkný zážitek. Je zvláštní, že jsem se ani chvilku nenudil, i když ve filmu hráli jen tři herci a odehrával se v podstatě (až na začátek) jen ve dvou místnostech. ()
Ateliér vizuálne veľmi esteticky nasnímany. Nechápem, prečo by umenie dotyku malo byť zvrhlé. Slepý ľudia namiesto oči využívajú hmat (, na tom predsa nie je nič zlé). Takže v dôsledku je to to isté, ak ide o nahé sochy. Po 3/4hod. to už začalo byť patetické. Takzvané zvrhlé chúťky mi pripadali nanajvýš smiešne, herečka akoby dostávala nespočetné množstvo epileptických záchvatov za sebou. "Zvrhlé" potreby uspokojované žene mužom ako v Ai no corrida, bohužiaľ už bez hĺbšieho zamyslenia. Ďalší snímok, považovaný za erotický. Erotika v spodnej bielizni? Mínus pre mňa aj bolo, že mi to ani prinajmenšom nepripadalo hororové. Možno v 70.rokov boli evidentne veľmi prísne kritéria, snáď keby som to videla o pár rokov skôr, mala by som rovnaký názor. ()
Galéria (12)
Zaujímavosti (2)
- Původní příběh napsal a v celostátním deníku Asahi ve 30. letech minulého století publikoval spisovatel Rampo Edogawa. (Courtemanche)
- Ve filmu herečka Noriko Sengoku představuje Eiji Funakoshiho matku. V reálném životě však byla pouze o 1 rok starší než on. (MrPierc)
Reklama