Obsahy(1)
Na pozadí přelomových historických událostí, jakým je první výprava do vesmíru, se odvíjí příběh doktora Pokrovského, který pečuje o zdraví sovětských kosmonautů. Rozpolcená Danielova duše nenachází klidu v osobním ani profesním životě. Oscilujíc mezi dvěma milujícími ženami, otcovými ambicemi, vlastními komplexy a službou rodné zemi nenachází prostor pro sebe sama. Očekávání velkého vítězství se v blátivě rozbředlé základně kazašského Bajkonuru mění v předtuchu hrozící smrti nevinných lidí, na níž by doktor nesl nesmazatelnou vinu.
Pohled do zákulisí Gagarinova startu je především výpovědí o duševním tápání lidí, jež se ocitli před dilematem, které může navždy proměnit jejich život. Stylisticky vytříbený film problematizuje romantiku chruščovovského období, ke které odkazuje i název filmu přejatý z proslulé Okudžavovy písně.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (22)
Jedna hvězda za jakési "umění", které jsem z toho cítil, ale pro moji generaci zcela bezpředmětný film o lidské povaze, odhodlání a patriotismu. NESKUTEČNĚ ponuré scenérie, bahno, hnus, déšť, zima. A hlavně neskutečná nuda. Ty dvě hodiny působí, jako kdyby byly čtyři. Po tomto filmu jsem ztratil jakoukoli motivaci se kdykoli v životě jet podívat do Ruska. Hodně jsem bojoval, abych neusnul. Navíc ten ruský prapodivný post-synchron (nebo co to bylo) bez jakéhokoliv herectví byl opravdu ubíjející. Jeden z filmů, které bych nikdy nemusel vidět. ()
6 týdnů, kdesi v kazašské stepi na jaře roku 1961. Příprava možných prvních kosmonautů na první let člověka do kosmu....Typický, ruský film. Pomalý, rozvláčný, jako by nic neříkající, bohužel pro mě, ve druhé polovině k uzoufání nudný. .Jeho smysl jsem hledal, hledal a hledal, ale bohužel zase jaksi nenašel nebo on mě, teď fakt nevím. Za dva. ()
Bytostně ruský snímek, jehož kvality nelze docenit bez patřičných znalostí kontextu a dobových reálií. "Papírový voják" mě odzbrojil svou dobovou autenticitou - typy herců, jejich kostýmy a účesy, pronášené repliky, atmosféra Chruščovovy destalinizace, rivalita s kosmickým programem Spojených států... Film jsem zhlédl v televizi shodou okolností krátce po 50. letém výročí Gagarinova letu do vesmíru (12. 4. 1961), což mu jen přidalo na zajímavosti, protože ukazuje odvrácenou stranu sovětského kosmického programu, symbolizovanou všudypřítomným blátem, ze kterého není úniku. Postava doktora Pokrovského je výborně napsaná i zahraná, totéž platí o kvalitách ostatních herců. "Papírový voják" je výtečný festivalový film. UPDATE 27. 3. 2015 - Film mě bavil i na druhé zhlédnutí a na původním plněném hodnocení netřeba nic měnit. "Papírový voják" je spolu s mým oblíbeným komiksem Nicka Abadzise "Lajka" výbornou ukázkou uměleckého ohlížení se zpět za odvrácenou stránkou sovětského kosmického programu. V jistém smyslu to byla vzrušující doba - nefalšované nadšení tehdejších lidí z toho, až se "člověk jako anděl vznese k nebesům a nastane lepší svět", z některých postav tohoto filmu přímo sálá - a člověk se neubrání jisté lítosti, že současná doba na dřívější megalomanské plány (kolonizace Marsu apod.) už v podstatě rezignovala, ale v jistém smyslu je to asi dobře. Jak ukazuje tento film nebo zmíněný komiks, cena za úspěchy sovětského kosmického programu byla často příliš vysoká... ()
Kdyby Chruščov četl Čechova, byl by mezi nimi chycen hlavní hrdina. V ruském umění mnohokrát využité téma zbytečných lidí, nahlodávající duši ruské inteligence, se znovu odehrává v nitru postavy, jež je zároveň chycena mezi Moskvou a Kazachstánem roku 1961. Film je zároveň skvělou sondou do života fiktivní postavy i tehdejší doby - v krátkém mezidobí mezi pádem stalinského režimu a úplným vyprázdněním socialistických hodnot pozdního brežněvismu bylo období, kdy Svaz i jeho obyvatelé skutečně mířili ke hvězdám. Komunismus ještě mohl být dosažitelný sen - vždyť ruský člověk, syn pologramotného mužika, se chystal jako první dobýt vesmír. Kdo chtěl, mohl ještě věřit. A nebyla by tato víra - byť možná bláhová - v danou chvíli ryzejší, upřímnější a skutečnější, než klasická intelektuální skepse, egocentrismus a kariérismus? Hlavní hrdina je tak rozpolcen ve svém soukromí (hodnotami buržoazní inteligence, reprezentované manželkou), ve vztahu ke svým předkům (korelátem buržoazní manželky jsou rodiče z řad inteligence, zabití v stalinském lágru) i vůči přátelům (emigrace). German ml. dokázal zhmotnit toto dilema i v mizanscéně - je možné věřit, že z toho typicky ruského rozpadájícího se bordelu, kde se stále něco kazí, něco nefunguje, sugestivně zachyceného v bahnitém prostoru kosmodromu, může vzejít epochální událost? /// German-syn po formální stránce zcela těží z práce svého otce - práce s rámováním, hloubkou pole, mizanscénou - krása pohledět. Navíc je záslužné, že se stejně jako otec snaží polidšťovat události, jež by mohly a v minulosti často sklouzávaly k velkolepé freskovitosti (2SV, stalinismus, zde Gagarin). ()
Abstrakce a nuda. Když se za umění stylizovat považuje neschopnost vytvořit zajímavou věc, tak nevím. Mně to přišlo zdlouhavé a utahané. Ovšem pokud to shůry sledoval Jurij Gagarin, tak to pro něj muselo být docela k popukání. A co se týče záměru bořit mýty? Pro většinu bořičů je charakteristické, že sami nic nedokázali. Dvě hvězdy za atmosféru a scenérii. ()
Galéria (36)
Fotka © Archiv STV
![Papierový vojak - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/030/159030908_2d74bb.jpg)
Zaujímavosti (2)
- Papírový voják je název písně Bulata Okudžavy a ve filmu také zazní. Zpívá se v ní o papírovém vojáčkovi (hračce), který je vhozen do ohně a shoří. (Gray)
- Ve filmu je nepřímo zobrazena smrtelná nehoda Valentina Bondarenka, člena prvního oddílu kosmonautů. Během testu v přetlakové komoře bohaté na kyslík došlo k požáru. Kyslík se prudce vznítil, vyhořel a vznikl podtlak. Bondarenko, který utrpěl popáleniny 3. stupně na 90 % povrchu těla, zůstal v barokomoře ještě půl hodiny, než se lékařskému personálu podařilo otevřít dveře. Zemřel po několika hodinách na popáleninový šok v moskevské Botkinově nemocnici. Stalo se 23. března 1961, tedy jen několik dní před ostrým startem Jurije Gagarina. Nehodu i smrt Valentina Bondarenka vláda SSSR tajila (celý kosmický program podléhal přísnému utajení) a první zmínky o události pronikly na veřejnost v 80. letech 20. století. (Gray)
Reklama