Réžia:
David OndříčekKamera:
Richard ŘeřichaHudba:
Jan P. MuchowHrajú:
Marek Taclík, Klára Issová, Ladislav Mrkvička, Jaromír Dulava, Jaroslav Plesl, Dita Zábranská, Jaroslav Rudiš, Kamil Halbich, Igor Chmela, Tatiana Dyková (viac)Obsahy(1)
Asi třicetiletý portýr v hotelu Ještěd, v městečku na česko-německo-polských hranicích, vede samotářský život plný frustrací a podivných rituálů. To je Fleischman, nesmělý introvert a vášnivý amatérský meteorolog. Přehled o počasí v minulosti i budoucnosti je také tím, o co se v životě může opravdu opřít. Fleischman taky miluje novou hotelovou servírku Ilju, která však chodí s Patkou - číšníkem, který prodává HappyLife, americký prostředek na všechno. Aby překonal nudu, pomáhá starému sudetskému Němci vrátit popel jeho spolužáků na místo, kde se narodili a tajně staví balon, který ho konečně odnese za hranice města, kde v životě nikdy nebyl... Grandhotel je příběhem o lásce, samotě, nejistotě, frustracích a touze splnit si své sny, ale i o obavách z toho, co se stane, až se to podaří. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (393)
Vlastne toto som presne čakal. Súčasná česká komédia, ktorá je (opäť) príliš art na komédiu a príliš dramatická plná mátoh, divných dialógov v pekných exteriéroch. Nič viac, bohužiaľ. ()
Předchozí dva Ondříčkovy filmy na dialozích stavěly. Grandhotel je měl ale slabšího rázu, někdy až trapné. Světlou výjimkou byla pro mě postava Jaromíra Dulavy, taková sranda mi prostě sedí. Koho jsem ale nemohl vystát, byl představitel Patky, Jarda Plesl. Pro mě suverénně nejhorší herecké představení (ze scénáře pro tuto postavu se dalo určitě vytěžit víc, tohle bylo jak z dramatického kroužku ZUŠ). Dal bych i o hvězdu víc, ale film na mě působil neuceleně, místy nudil. Přitom tenhle žánr mám rád. Plus parádní záběry. (70%) ()
Film pre amatérskych a možno aj profesionálnych meteorológov. Keď sa počasie prenáša do lásky, vzniká zvláštny príbeh, prvý sex na vysielači a dobrodružstvo s balónom. Nič z toho nie je dostatočne zaujímavé pre natočenie filmu, a tak by som ho mohol považovať za takmer zbytočný počin. (5.12.2013) –––– Divné postavy v divnom príbehu, všetko je v najlepšej tradícii Samotárov, ale to vôbec nestačí, keď chýba vtip a akákoľvek kultová scéna. Ani na druhýkrát som ju nenašiel, aj keď film mal tentoraz našliapnuté na tri hviezdy. (1.8.2018) ()
Jaroslav Rudiš je pro mne spisovatel, jehož nejsilnější doménou jsou pohraničí. Ta zeměpisná a s nimi i ta lidská. Přistupte ke Grandhotelu jako k filmu o přestupování pomyslných hranic a pokud na tuto hru přistoupíte, řekl bych, že si můžete směle přidat jednu dvě hvězdičky. Pokud hledat odmítnete, budou tu pro vás nádherné záběry, za které bych ale nevzdával hold kameramanovi, ale architektovi, pár postav a asi posledních 15 minut, kde i Marek Taclík funguje jako normální člověk, který dokáže vést jakoprostě normální dialog... no... Jako sorry, ale tenhle film se vám tím jak je divný buď zasekne pod kůži, anebo budete jen kroutit hlavou... Jako prostě tak... ()
Zase jsme se to chtěli pěkně po česku dojmout příběhem dobrého, leč naivního človíčka s pokud možno těžkou ale neotřelou retardací, či alespoň v tomto případě fóbií, který svůj svět žije pro zcela nepochopitelný zájem. K tomu ve výčtu lidí žijících okolo nesmí chybět přízemní sexistický hulvát v podání Jaromíra Dulavy nebo konzumně ziskuchtivý "kamarád" Jaroslav Plesl, abychom dali vyniknout bezprostřednosti hlavního hrdiny, kterému na pomoc podle předpokladu přikvačí prozřivší Klára Issová. Jenže tentokrát to nemělo hloubku a originalitu si to kompenzovalo v naprostých nesmyslech ale skopčák Pana Mrkvičky. Nudné, bez silných momentů a k tomu to nebylo ale ani trochu zábavné. 30% ()
Ta * je za kameru a pohledy na Ještěd a hory, ale jinak děs a hrůza. Neumím si představit sílu, která by mne donutila se na takový film dívat ještě jednou. Taclík mluvil jako Liška, jeho „prostě jako“ bylo úděsné a škoda, že mne nenapadlo dělat čárky, kolikrát mu tu stupiditu dali do pusy. Děj byl nedotažený, otázky nezodpovězené. Dulavu znám z divadla a je fakt dobrý, ale tady neskutečně přehrával, a těch sprosťáren vážně mohlo být trochu míň. Kdo a proč se jak choval nám tvůrce nevysvětlil a je to jen další důhaz toho, že skutečně dobrý český film stoná na úbytě. ()
Marek Taclík opět jako podivím a opět v Ondříčkově filmu. Tentokrát o řád hůře než s Jednou rukou, ovšem stále koukatelně. ()
Pár skutočne skvelých záberov, no zbytočne veľa a fádnych slov. Keby to celé bolo nemé, vypustili by sa zbytočné postavy a zasadilo by sa tam viac logiky, tak by to nabralo úplne iný rozmer. ()
"Proč jíš ty Kinder-killy? Abych nebyla tlustá. Ale ty nejsi tlustá! Jsem, vyšlo mi to v testu..." A spousta dalších skvělých hlášek... Místy je film trochu nudný až stereotypní, ale mě se to jako celek líbilo. Fleischman, Recepční, Ilja, starý "esesák" a především PATKA (pý ejdž tý kej ejdž)- skvělé postavy. ()
Tak Ondříček se v tom pozná to je jasný, charaktery postav a i způsob jejich vyjadřování je hodně podobný, ne-li stejný, jako v Samotářích či Jedna ruka netleská. Komedii od toho ale nečekejte, samozřejmě že mnohé scény úsměvné jsou, ale k charakteru filmu to moc nepatří. Film bohužel padá na jedné věci a to je i přes pěkný příběh nezáživnost. V předešlých filmech toto Ondříček zachraňoval několika malými vedlejšími zápletkami, ale zde nic takového nenajdete. 3,5 ()
Jednu za Dulavu - špica. Druhou za Ještěd. ()
Místy opravdu dost slabé. Občas je ale potřeba přivřít oči. ()
Poměrně zajímavý film o jednom bláznivém fyzickém geografovi...:D ()
Obyčejný příběh o obyčejných lidech a reklama na ještědskou rozhlednu, nic víc, nic míň....................moje hodnocení = 5,5 z 10. ()
Opraseno po letech a furt to ma koule! ()
Film byl podpořen státním fondem české republiky pro podporu a rozvoj zkrachovalých rádoby umělců. A podle toho to taky vypadá. Kamera, střih, zvuk, kulisy všechno OK to jsou mistři a ty jsme si zaplatili skrze fond. Ale scénář a režie tedy tvůrčí a nejdůležitější aspekt 0. Normálně by už točili reklamy. Ale u nás né je třeba je podporovat protože kdo si hraje nezlobí a drží hubu. To by tak ještě scházelo, aby ještě i filmaři nadávali na vládu a EU. Co na tom, že není na důchody a infrastrukturu, lidé na to v biografu jistě rádi zapomenou. ()
Očekával jsem hodně. Možná až moc. Nástupce Samotářů po hříčkovité Jedné ruce. Ale zklamán jsem z kina rozhodně neodcházel. Hotel má své mouchy a místy je až nehezky prvoplánový a křečovitý (rosnička). Největší výhrady mám k postavě recepčního Jaromíra Dulavy - slizký je úspěšně, ale šroubované prupovídky a laciné vtípky bohužel nezabírají, drtivá většina jeho scén je napsaná "ať se zasmějou", šup a je z toho křeč. Postavičkovost proklamovaná recenzemi mi nepřišla přehnaná a prakticky všichni do podmračného světa zapadají. Muchow odvedl dobrou práci - skoro bych přísahal, že ho jednoho dne Ondříček vzal za ruku, přivedl na Ještěd a nechal pár dní poslouchat zvuky plechu a větru. Na rozdíl od soundtracku k Jedné ruce - odlidštěným chladným baladám - dodává prostředí melancholicky opuštěnou uklidňující atmosféru. Liberec jako takový mě hodně bavil. Issová standart, Taclík boží prosťáček. I jeho hláška "jako prostě" má své opodstatnění pokud přijmeme fakt, že Fleischman je lehce retardovaný. Časem si ho jednoznačně zamilujete. Sečteno podtrženo matematická kritika mi dává výsledek **** (nechci srovnávat se světovým měřítkem, takže čtyři na české poměry.) ()
Zajímavě pojatý film (na české poměry). Trochu mě to připomnělo asijský styl, jakási čistota a jednoduchost. No, prostě to působí mírně odtažitě a chladně, jsou tam zvláštní postavy, zvláštní dialogy atd. Zasazení filmu do Liberce a hlavně tedy na symbol města Ještěd jen umocňuje výše zmíněné pocity. Vše však poměrně slušně drží pohromadě a atmosféra spolu s velice povedenou kamerou, nervně skvělou hudbou vytváří dojem něčeho trochu nového v českém filmu (tedy až na to, že nám asi polovina filmů bude končit letem v balónu....). Nemůžu si pomoct, pokud by se film odehrával někde v Soulu a nesl nálepku "Asia", bude hodnocení o deset bodů výše... ehmm. nebo o dvanáct. Do Grandhotelu se vyplatí vstoupit. ()
Ve filmu Grandhotel se určitě více mluví, než by se slušelo. Nebýt ale té krásné melancholie, vznášející se nad celým filmem, dokonalé formy (na české poměry), překrásné hudby a docela charismatických herců (Issová, Plesl a i Taclík), Fleischmanovo "Jako prostě", Dulavovo "Hulibrka" a podobně bych scénáristovi neodpustil. Grandhotelu podkopuje nohy pilíř, na kterém by měl každý film stát. Tím je scénář a dialogy. ()
Přesně tento typ filmů mám rád: zdánlivě se nic neděje, ale přitom je zachycena výborně každodennost života. Pro Ondříčka začínám mít slabost a tento snímek se opravdu povedl. ()
Reklama