Réžia:
Henrik GeorgssonKamera:
Anders BohmanHudba:
Ollie OlsonHrajú:
Aliette Opheim, Andrej Lunusjkin, Lia Boysen, Adam Lundgren, Rebecca Scheja, Michael Merikan, Helén Söderqvist Henriksson, Daniel Larsson (viac)Obsahy(1)
Ida a Sandor žijí každý zcela odlišně. Ida bydlí uprostřed velkoměsta se svou matkou trpící depresemi. Tráví svůj čas nakupováním oblečení a chozením na různé párty. Jako atraktivní a oblíbená dívka si vždycky najde způsob, jak se dostat do těch nejexkluzívnějších míst. Na druhou stranu Sandor, plachý samotář, nikdy s žádnou dívkou nic neměl, nikdy nebyl pařit a ani se nikdy neopil. Studuje klasický balet a předstírá, že mu nevadí, když mu spolužáci říkají "šukající král teploušů". I přesto mají Sandor s Idou společného více, než si oba myslí. Oba jsou osamoceni a nepochopeni. Když se spolu seznámí, vzniká mezi nimi váhavé přátelství, něco, o co se mohou oba opřít v stále se měnícím světě. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (17)
Sandor je matčin baletní projekt, modelový žák, vyloučený ze společnosti obyčejných chlastavých a šukavých kamarádů, panic, slušňák a trpí životní skepsí. Ida je dcerou životem ztahané svobodné matky, zlatá stockholmská mládežnice, protřelá kurvička, těžká kuřačka, smažka, obklopená povrchními, vulgárními kamarádkami a trpí životní skepsí. Modelověji snad ty postavy napsat nešly, připadal jsem si jak při čtení nějaké poppsychologické osobností typologie. I přes rozdílný životní styl, nulové společné zájmy a nejspíše i rozdílnou úroveň gramatiky nacházejí na internetu společnou řeč a tak nějak je to k sobě táhne. Není mi příliš jasné, co by to krom fešnosti mělo být. Pocit, že toho druhého také nikdo nechápe? To vám v určitém věku řekne každý druhý. +++++ Přesto film dospěje do těžko uvěřitelného konce - začátku jejich milostného vztahu, a to i přes několikeré konfrontace jejich odlišných životních stylů, jež by je z logiky věci odehnaly každého na druhý konec Švédska. Skutečně se zdá, že se tak stane... Kdyby film skončil uvědoměním si hlavních hrdinů, že různí lidé žijí různé životy a smířili se s tím, mezi sebou a pak se rozešli každý svou, samostatnou cestou, snad bych o té třetí hvězdě mohl uvažovat - za průměrné řemeslo. Ale zdejší happy end? ()
Takový méně podařený snímek ... Myšlenku měl dobrou, ale ten konec, ne, ten bych možná trošku vylepšila, tenhle film se mi líbil tak půl na půl, jako všechno, měl i on své tmavé chvilky, samozřejmě však i ty světlé, to zpracování by šlo ještě vylepšit, jinak tomu nemám co moc vytknout, tedy kromě některých hluchých míst. Doporučovat jej nemá cenu, protože je tady určité procento lidí, kterým se film bude líbit a procento, kterým se film prostě líbit nebude. ()
Já nevím, neříkám, že to byla hrůza, nebo že by to bylo nějak špatně natočené a zahrané. Kamera taky v pořádku, jenom, jsem se u tohoto snímku prostě nudila. Nijak mě nenadchnul, minuty byly dlouhé, děj se táhl jako zpomalené záběry. Je to jen můj problém, a můj pocit z průměrného filmu, který na mě působil podprůměrně.Možná je to tím, že těchto snímku na toto téma bylo natočeno přemnoho a mnohem lépe, tak asi proto nebylo Švédsko zrovna prvotřídní. ()
Nechce si se mnou někdo pokecat? Opravdu pokecat. Nikdo si nemyslí, že jsem cool. Nikdo mě nikam nezve, na večírcích nejsem vítaný. Nemám nikoho, vůbec nikoho. Umíte si někdo představit, jaký to je? Už úvodní slova hlavního hrdiny stojí za to. I když někdo může říct, že si ve filmu budou libovat hlavně samotáři, co ještě nechtějí ztratit naději. A tu hledá i hlavní blonďatá hrdinka (a že není zrovna svatoušek): "Chci bejt hrozně silná a statečná". Ale hlavně je to film, ve kterém se přes chatování na internetu seznámí dva mladí lidé, Ida a Sandor. A protože spolu mají hodně společného, začne mezi nimi vznikat přátelství... S některými novými americkými snímky o mladých se tento švédský film nedá ani srovnat. Je lepší. Román zasazený do dnešní doby. Je v něm několik dobrých životních rad. Koneckonců... Ne vždycky, kde se člověk cpe tam, kde není vítaný, to musí skončit depkou:-) O tom Ida ví své... ()
Zo severu pochádza obrovská sila. A tá sa zrkadlí v ich filmoch a tkvie v priamočiarosti, úprimnosti a bezpredsudkovosti s akou zobrazujú život.. Neviem ako je možné, že sa to deje práve v zemi (Švédsko), kde v Boha verí len 17% ľudí. Možno práve preto sú tie severské filmy také presvedčivé, že si v nich ľudia sami hľadajú svoje odpovede na podstatné otázky. Viem, že skutočný život na Severe môže (ale nutne nemusí) byť iný ako v zjednodušených sužetoch filmov. Nech je ako chce vďaka Bohu za ne. ()
Reklama