Réžia:
Věra ChytilováKamera:
Martin ŠtrbaHrajú:
Jana Janěková, Jana Krausová, Bolek Polívka, David Kraus, Igor Bareš, Martin Hofmann, Jiří Ornest, Kateřina Irmanovová, Barbora Hrzánová, Emma Černá (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Tragikomedie, jak si nelze dělat iluze,v jejímž středu stojí postava psycholožky Hany, která se snaží řešit nejrůznější životní situace svých klientů, mladých i starých, bohatých i chudých, i duchem, do jejichž spletitých osudů se zapojuje také její vlastní životní příběh. Ve výrazných epizodách, v útržkovitém zachycení jednotlivých emociálních příběhů lásky opětované i neopětované, žárlivé i posesivní, zvrácené i altruistické, - všech těch touhou po lásce řízených osudů, které na sebe narážejí a vzájemně se proplétají i s životním příběhem samotné psycholožky - všech, které trápí potíže spojené se zaměstnáním, kteří trpí pocitem strachu, že neobstojí, díky nejrůznějším tlakům, příliš velkou zodpovědností, konflikty s kolegy, nejistotou pracovního místa, depresemi z pocitu přetížení i jednotvárností a nudou. Autoři chtějí postihnout celý rejstřík současné problematiky tak, aby v jejich spletité kumulaci vynikla směšnost i hrůza žabomyší existence mnohých z nás. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (167)
Film emocemi a lidskými příběhy úplně prekypuje, bohužel v té samé akci, kdy vběhávají choří lidé do ordinace, nedokážete se ani nadechnout, nemluvě o tom, že ve filmu snad není statického záběru. Z kina tedy chodíte pak zrelaxovaní jako z ordinace milé psycholožky :) Záměr to není špatný, jen mě mrzí, že postavy se ve filmu vynořují a pak zase mizí a pak divák má pocit, že je film nedokončený, příběhy nedořešené a proto oběvující se postavy zbytečné. ()
Chvíli trvá než si člověk zvykne na "nefilmový" koncept, nevtipnost některých scének, zbořenou dramatickou klenbu a nevyrovnané herecké výkony. Ale nakonec to uteče docela příjemně a člověk se u téhle série neobjevných srandiček z poradny alespoň nemusí stydět, tak jako při pohledu na obnažené šourky ve Vyhnání z ráje. Překvapivě dobrý Kraus. ()
Český Lev 1 : Střih + 1 nominace: Herečka VR - Jana Krausová ()
Pokud si někdo u Horem pádem stěžoval na hysteričnost, tak co je proboha tohle? :-) Tam snad nenajdete herce, který by trošku vyčníval. Může za to režie a kamera, která "to jen hází ze strany na stranu" bez účelu a smyslu. K tomu všemu je ten námět o člověku, který řeší problémy cizí a na vlastní nemá čas, je dost ohraný, současnost je podaná velice ploše a navíc, což je úplně to hlavní, kvůli čemu dávám podprůměrné hodnocení, ze snímku už fakt moc vyčnívají militantně-feministické postoje paní režisérky Věry Chytilové. ()
Film ze života, kde jsou někdy, s mírnou nadsázkou, znázorněny partnerské vztahy a problémy, takové jaké opravdu jsou i když je někdo radši nechce vidět. Už dlouho jsem se u filmu tak nezasmál. Kamera je pak naprosto typická jako ve většině filmů Věry Chytilové. 9/10 ()
Úporný film plný plochých figurek, které spojuje postava psycholožky a její manželské poradny. Věra Chytilová (jakož i množství českých herců a hereček) ovšem již definitivně ztratila soudnost a natočila expresivní břečku, kde všichni tak strašlivě přehrávají a většina je tak neautentická, že k smíchu nejsou ,,vtipné" dialogy, ale jejich úporné herecké výkony (vrcholem je spíše epileptický než hysterický záchvat Báry Hrzánové v ateliéru, zdatně ji však sekundují i jiní a jiné). Frenetická kamera (pro filmy Věry Chytilové tak typická) Martina Štrby jen dotváří dojem psychotického duševního stavu. Jestliže tenhle film měl vzbuzovat nějaké emoce, pak v mém případě se to povedlo... Věra Chytilová si díky svému postavení může obsadit prakticky kohokoliv a také tuto možnost hojně využívá. Otázka zní ale k čemu? První dáma českého filmu kdysi provokovala, teď už jenom ve své manýře povětšinou nudí... ()
Komedie o tom, jak si nelze dělat iluze. Jednoznačně nejlepší polistopadový film Věry Chytilové, možná její nejlepší vůbec. Je vynikající v jednotlivostech, v celku jako takovém katastrofálně selhává, překvapivě funkčně pojí jednotlivé vypravěčské/narativní línie, ale potřeboval by ujasnit v konceptu a pevnější ruku dramaturgovu, která by eliminovala z filmu ta camea a nadbytečné motivy. Ale i když se toho dá Hezkým chvilkám bez záruky opravdu hodně co vytknout, konečně je to český film, který není mrtvolkou (jako je tomu u i přes snahu tvůrců nežánrových teenagerovských komedií anebo blitek pánů Menzela či Hřebejka a Trošky), ale je živelným a dýchajícím počinem, ve kterém se to hýbe! V jistých chvílích je to, přiznávám, moc tendenční a většina postav je ze scénáristického pohledu pouhými Deus Ex Machinami, ale ta sebeprojekce diváka do díla včetně závěrečného z(a)mrznutí obrazu funguje dokonale. A David Kraus překvapivě obstojně hraje, jeho hudba dodává filmu na drajvu, užití digitální kamery má svůj účel, akorát - ten film je určen víc ženám než mužům. Na druhou stranu bavit se o vyznění českého(!) filmu a ne pro změnu o jeho prachbídném zpracování je takový malý polistopadový zázrak. ()
Komický, tragický, současná problematika, spletitost lidských osudů všech sociálních vrstev, žabomyší války jak se říká o ničem. Dobrý film, film o životě, film o pacientech, film o nás všech..Chvílemi jsem byl na prášky i já:-)! A ta neuroticky pohyblivá kamera? Čert ví jestli to byl jen záměr, udělat film ještě více nepříjemným, ale kamera je přeci jen nástroj a nástroj je vždy v něčích rukách a ty ruce chtěli zřejmě jen vyjádřit nějaký pohled na scénu jako součást vyjádření..Dobrá režijní práce Věry Chytilové, která se tu snaží společně s ostatními autory odhalit nejen ty negativní lidské stránky osobnosti každého z nás. V některých okamžicích filmu to bylo jak se říká až nadoraz nebo natvrdo! ()
Přepjatý film o přepjaté době. Chytilová možná trochu přehání ve svém karikování úplně všeho, přepjatost je tu takový pevný bod - střed vesmíru, okolo kterého se všechno točí. Nejsem si jistý, že je to až tak špatné, jakkoliv se to možná někdy zdá. Jako film plný negativní energie ale skvělé. ()
Proč? Proč vznikl tento film? Pro koho? Přestane už Chytilovou bavit těkavá kamera? Nemohu si pomoci... nečekal jsem žádný zázrak, film mně neobohatil, ale ani neuškodil.... a jak jsem řekl na začátku... postrádám smysl tohoto filmu... Ani nepobavil, ani neměl vyjadřovací hodnotu, ani neměl poselství... Takže proč? Film pro film? Sám nevím... ()
Barvitost a pološílenost naší doby, v níž bez zvláštních potíží mohou být věrohodnými odborníky kartářky a astrologové, je nesporná. Stejně zřejmé je, že vedle kostelní zpovědnice existuje ještě jedno místo, kde se lze dovědět mnohé: psychologova pracovna. Fakt, že si tyto skutečnosti Chytilová plně osvojila i po svém umělecky ztvárnila, je zřejmý. Zdánlivé chaotičnosti syžetu i scénáře odpovídá režisérčině vůli směstnat co nejúspornějším způsobem na minimální plochu co nejvíce příběhů, jejichž scelujícím prvkem je obdobně absurdně probíhající život psychoterapeutčin (skvělá Janěková st. ztělesňující zralou krásu zdánlivě průměrné ženské podoby). Pro ty, kdo pochybují o pravděpodobnosti řady scén i historií, s nimiž je psycholožka konfrontována, posloužím několika daty. Rozvodovost se stabilně pohybuje kolem 55% při stále klesajícím počtu uzavíraných sňatků; zhruba třetina dospělé populace obého pohlaví žije osaměle a každé druhé dítě vyrůstá v neúplné rodině. Psychologové si rozhodně nemohou naříkat na nedostatek práce. Že režisérský rukopis Chytilové mnoho těchto fakt ještě zvýrazňuje, je zjevné právě tak jako její jedinečná schopnost vidět odvrácenou tvář druhého, mužského pohlaví. Jsou muži, kteří podobně vyhraněně vnímají ženy; veřejností jsou neporovnatelně méně kaceřováni. Integrujete-li do svého soudu o tomto díle Chytilové tato fakta a souvislosti (mně se v tomto ohledu vybavuje PANELSTORY), vidíte, že se jedná o film promyšlený, zralý, přesvědčivý, blikající sine ira et studio červenými světly negativ naší současnosti. Dílo zdařilé a minimálně zhlédnutíhodné. Soudím, že to není jeho nejpřesnější a nejvýstižnější postižení. CHVILKY totiž patří k tomu nejlepšímu, co bylo u nás po listopadu natočeno. ()
V některých chvílích mrazivě skutečné. Ovšem, co by tomu řekl pan president?! ()
Hraničí to s odpadem. Atmosféra depresivní a děj o ničem. ( Hodnocení: 1/10 ) ()
Z jedné strany děshrůzná zhovadilost, ze strany druhé minimálně zajímavá záležitost, kterou do prachu průměru sráží rozháraná první polovina a především pbrutálně nekompromisní antiherecktví v podání snad poloviny obsazení, kterému díky rozsahu své role velí David Kraus (ovšem role, kterou ztvárňuje je sama o sobě natolik děshrůzná, že by ji nedokázal v snesitelné podobě zahrát ani Hugo Hass s ideálním množstvím kokainu v krvi). Přitom pozitivního je tu docela dost, episodní historky jsou zábavné a druhá polovina někde dokonce našla i snesitelné tempo. Nebo jsem jenom začal bejt ospalej a promít se mi do toho nějakej psychedelickej sen, kdo ví. ()
Madam Chytilová svou invenci již dávno promarnila, tato zbytečnost je toho příkladem. Obvyklá parta oblíbenců, obvyklé kroužení a patetická gesta, obvyklá obloha, nového nic. Z aktérů zaujal snad jen mladý Kraus, ale ne svým hraním, ale tím, jak je hrozně potatěný:-)) ()
Velké příjemné překvapení! Chytilová má přeci jen něco do sebe. ()
Nekonzistentní film se záchvěvy až troškovského humoru. ()
Tak takhle dobrý film jsem opravdu nečekal, paní Chytilová dokáže z herců vyždímat maximum, a jde jí to výborně. Takhle jsem po českém filmu dlouho nadšen nebyl. Skvělé... jen kdyby se paní režisérka vzdala té otřesné dokumentární kamery... HUDBA: David Kraus - nápaditá, v českém filmu nevídaná. ()
Hezké chvilky bez záruky aneb sledování bez záruky......bez záruky na silnější požitek. ()
david kraus tu dokazuje, že je nejen mizernej herec, ale i skladatel, protože ta odpudivá hudba mi lezla na nervy snad ještě víc než ta psychokamera v celym tom psychokolotoči, jak již tomu u věry chitilové bývá... především za herecky nabité hezké chvilky vyčaruju 50%, ale bez záruky... ()
Reklama