Réžia:
Hajao MijazakiScenár:
Hajao MijazakiKamera:
Acuši OkuiHudba:
Džó HisaišiHrajú:
Júko Tanaka, Jódži Macuda, Kaoru Kobajaši, Tecu Watanabe, Juriko Išida, Masahiko Nišimura, Jošimasa Kondó, Takako Fudži, Hisaja Morišige, Tošio Suzuki (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Za dávných časů, v divokých hvozdech Japonska začíná mýtický boj mezi rozrůstající se civilizací lidí a zvířecími božstvy, která vládnou lesům. A také příběh lásky lidského dítěte vlčí bohyně - princezny Mononoke - a válečníka věřícího v mír mezi lidmi a přírodou - prince Ashitaky. (oficiálny text distribútora)
Recenzie (942)
Hayao Miyazaki je bůh. Je nutné k tomu něco dodávat? ()
90% - Kouzelná pohádka plná japonské mytologie, která si mě získala poutavým příběhem, nečernobílostí postav a krásnou animací... ()
Nepokladám sa za žiadneho veľkého fanúšika japonského anime (tak sa tomu tuším nadáva), ale vzhľadom na vysoké csfd hodnotenie som Princezne Mononoke dal na nočnej projekcii Cinematiku šancu a určite neľutujem. Dobrá pointa (aj keď nie dva krát originálna), na danú dobu aj veľmi pekná animácia a pomerne rýchlo odsýpajúci dej, v ktorom som si viac obľúbil charaktery zvieracích bohov, než ľudí a navyše sa mi páčilo, že skoro každá postava mala svoje plusy aj mínusy, správne aj chybné zmýšlanie a konanie. Teda možno s výnimkou Ashitaku, to bol taký tradičný klaďas. ()
Princezna Mononoke je dílem neuvěřitelně rozmanitým a komplexním, přičemž dokáže s obrovským citem a zápalem předat nejednu zajímavou linii, důležité zvraty či vykreslit neuvěřitelně poutavé charaktery, které donutí neustále přemýšlet, zda jsou vzhledem k jejich činům na straně kladné či záporné. Nespornou výhodou je fakt, že i přes ekologický přesah plynoucí skrze značnou část filmu, si dokáže divák najít to své, připodobnit si znázorněné proměny postavy, zařadit si jejich důsledky chování a vyhnout se pouze interpretaci předložené hlavní pointou. Po audiovizuální stránce se jedná o jeden z nejlepších snímků světové kinematografie, přičemž osobně řadím ústřední píseň „The Legend of Ashitaka“ na naprostý vrchol mého pomyslného žebříčku, u animace je to velmi podobné, ruční práce je na mýtickém pojetí jednoduše nádherná až kouzelná. Na závěr bych rád nepřímo citoval Douglase - „Samotná první půlhodina filmu, vzhledem k obsahu a komplexnosti, vydá na 3 Disneyovky.“ Mijazakiho nejintenzivnější a pravděpodobně i nejbrutálnější jízda, co se týče uťatých hlav či končetin, v celé jeho kariéře. [90%] | Kino ()
Až do příchodu "Cesty do Fantazie" nejlepší Miyazakiho film. A ta hudba... Naprostá nádhera.:-) ()
Nejlepší ekologická propaganda, jakou jsem kdy viděl ;) Ale vážně. Rozhodl jsem se žánr anime filmů začít sledovat právě tímto snímkem a udělal jsem jistě dobře. Svět mě pohltil a na konci nepříjemně vyplivnul do reality. Skvělý příběh, nádherná animace a úžasná hudba. Viděl jsem pouze s americkým dabingem a docela by mě zajímal originál... ()
Když jsem Mononoke Hime viděl před mnoha lety poprvé v televizi, tak jsem to bral jen nádhernou pohádku, i když jsem ji tenkrát moc nechápal. Teď jsem se na ni podíval znovu a musím uznat že neztratila nic ze svého kouzla. Velmi pěkná animace, nádherná hudba a propracované postavy (zapomeňte na ploché, jednorozměrné charaktery v Disneyovkách), a to vše v zajímavém příběhu (i když obyčejnému, anime filmy nepoznamenanému, evropanovi se může zdát trochu divný). Když ho srovnám s dalším známým Miyazakiho filmem, a to Cestou do fantazie, tak Princezna Mononoke je temnější a dospělejší, a má také mnohem ucelenější děj. Přestože z anime mám raději cyberpunkové filmy jako Akira nebo Ghost in Shell, tak Mononoke i Cesta do fantazie mají své nezastupitené místo v mé filmotéce a vždy se na ně rád podívám znovu. ()
Silná myšlenka odvyprávěná v krásném mytologizujícím eposu (ale srov. J*A*S*M), žel takovou formou zpracování, která neumožnila, aby mě uchvátil. Už v úvodu jsem cítil, že je mi jaksi jedno, co se tam děje. Co mi vadí? Zaprvé výtvarno (srov. i M-arta): Zatímco scény v lese jsou vyvedeny nádherně a mají silnou působivost, scény v osadách, ve městě, vůbec v civilizaci působí plytce a nasládle, jakkoli barvitě; tutéž výtku mám stran lidských postav (snad kromě Eboši). Zkrátka to, co dokonale funguje ve Spirited away, kde se Mijazakimu i výtvarně podařilo uchvátit mě do snové dimenze, to tady nefunguje. „Nasládlost“ je výraz, který mě napadal i při poslouchání různých „vysvětlujících“ dialogů a proslovů. Dobrota a vznešenost lidu Emiši tak vyznívá stejně trapně jako wtf žertovná hašteřivost v Železném městě. O Ašitakových příručkových etických a ekologických poučkách nemluvě. Pokud jde o hudbu, stejně jako ve Spirited away mě deptal ten jalový hezoučký klavír; jinak to šlo. Někdo by třeba řekl, že jsem hnidopich, ale mně bylo velmi líto, že vinou všech těchto nedostatků (o to nechutnějších, že se považují za dokonalost) promlouval ke mně ten příběh jen velmi vzdáleně. Vícero komentátorů si tu všímá nečernobílosti postav, komplikovanosti rozeznávání dobra a zla – k těmto pochvalným hlasům se připojuji. Nebo jak jsou tu všichni zdvořilí (klidně by tam mohlo i zaznít “můj pane démone, dovol mi prosím tě zabít“). Fascinující je děj lásky mezi Ašitakou a San, fascinující je Eboši (jejímž je San dokonalým protikladem), „západní“ nelítostná průmyslnice toužící ovládnout svět, přitom tak laskavá. Asi jako moderní Západ se svým sociálním zabezpečním a postulátem lidských práv. Nebojí se usilovat o hlavu Velkého Ducha lesa, to samozřejmě může skončit jedině globální katastrofou. (Motiv hromady zlata za jeho hlavu připomíná armádní zlato na válečném hřbitově, na němž jistý Ošklivý zažívá Extasy of Gold.) Fascinující je dech a krok Velkého Ducha lesa - má lidskou tvář (a po jeho smrti by se zvěř stala pouhou "němou tváří"). Nemohu si nevšimnout obdoby postupné degenerace zvířecích kmenů a lidu Emiši. „V západní zemi vládne zlo“, „kanci jsou hrdá rasa“ a na zabití boha „jedna rána nestačí“. Odkdy opice (sázející stromy!) jedí lidské maso? To od té doby, co dospěly k názoru, že jeho snězením získají jeho sílu. Vtipné – tyto opice evidentně mezi zvířata už dlouho patřit nebudou. Nepochopil jsem, proč „Princezna Mononoke“. Venkoncem: Jestli to má být film pro mne, tak tři až čtyři hvězdičky. Jestli má být pro mou malou dceru, uvažoval bych i o pěti. Vzhledem k neadekvátnosti určení „97. nejlepší film“ ale zůstanu u nejnižšího počtu. I když je pořád lepší než mnohé stojící v žebříčku ještě výš. Z komentářů upozorňuji vedle už jmenovaných M-arta a J*A*S*M také na novoten a fmash. ()
Japonci mají svoje anime a své příběhy o mnohých božstvech. My češi máme svoje anime... Křemílka a Vochomůrku, Pata a Mata a Maxipsa Fíka. Amíci mají svůj patriocismus svou vlajku na každém baráku a kapitána Ameriku (Na to já jim z vysoka seru!!), ale mají ale i veverku v Době ledové a Šreka. Pokud bych měl srovnávat, vždy si vyberu Pata a Mata, Maxipsa Fíka, Šreka a veverku před touhle rádoby skvělou animovanou Fantasy a rozhodně ji nebudu hodnotit vysoko jen proto, že je to z Japonska. Jednu hvězdu dávám za ceklový pozitivní dopad, to je ale vše co se mi na tomto anime filmu líbilo. Za mě 30% ()
Zajímavé. Už ve videopůjčovně mi bylo divné, proč není Princezna zařazena v sekci pohádek. Po démonickém praseti a první useklé hlavě jsem prozřel. Můj první zážitek s japonským anime mě sice jako milovníka něžných pohádkových příběhů nejprve zklamal, ale posléze jsem se zcela ponořil do zajímavého příběhu a úvah nad jednáním hlavních hrdinů a zvířecích božstev. Konec byl pro mě možná až moc překombinovaný, ale celkový dojem mi nepokazil. Každopádně už vím, co můžu od japonského anime očekávat. ()
Princezna Mononoke obecně platí za nejlepší Miyazakiho snímek, kultovní japonský kreslený film, který nutně musí každý fanoušek anime vidět. S tím vším opravdu souhlasím a neváhám dát 5 hvězdiček, protože i mně se Princezna Mononoke moc líbila. Přesto, i když si nejsem úplně jistá proč, je mým oblíbeným filmem Cesta do fantazie a Mononoke stojí až za ním. Hisaishiho hudba je však každopádně dokonalá. Soundtrack doporučuju. ~(4,8★)~ ()
Jedná se o nejlepší animovanou pohádku, jakou jsem měl tu možnost zhlédnout. Potrhuje jí výborný příběh a hudba. Temná atmosféra, která z této pohádky čiší je nepopiratelná. [8/10] (Dentsu, Nippon TV, Ghibli, Tokuma Shoten) (Fujicolor /// Produkce: Tošio Suzuki /// Scénář: Hajao Mijazaki /// Kamera: Acuši Okui /// Hudba: Jó Hisaiši) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
Princezna Mononoke bola pre mňa kedysi dávno prvým stretnutím s s tvorbou Miyazakiho a s japonským anime všeobecne. Možno je to škoda, pretože je možno aj jej najväčším skvostom, nesmiete potom očakávať od každého diela podobnú kvalitu. Rozprávka na hranici fantasy, ktorá zaujme priaznivcov napríklad takého Nekonečného príbehu a možno aj Kurosavových historických filmov. Čiže film, ktorý svojim komplikovaným príbehom a vyzretosťou postáv zaujme dospelých a svojou fantáziou a animáciou menších divákov. Žeby nový typ rodinného filmu? ()
Taková krásná japonská pohádka, ve které není vše černobílé, ale přece jen jsem od ní očekával víc. # [viděno: monitor, 5.1] # příběh 7 | hudba 7 | humor 0 | akce 4 | napětí 2 | pustil bych si znovu 6 ()
Já nemůžu, nemůžu dát pět hvězdiček filmu, kde vystupuje prase-démon. Musím varovat ty, kdo ještě neviděli: nečekejte od toho zas tak moc, jak se vám všichni kolem snaží namluvit. Čekala jsem, že se příběh převáží třeba do romantiky, ale režisér se pořád držel jakéhosi filozoficko-ekologického vyznání lásky k přírodě. Co mě dostalo? Stromoví duchové. A co ne? To prase a samotný duch lesa. ()
Čo ja viem čakala som dačo viac, dačo lepšie... netvrdím, že to bolo zlé len po filme som mala také zmiešané pocity, že ešte ani ráno som nemala jasno koľko dám. A nakoľko som nebola pevne rozhodnutá, že dám 5 dávam "iba" 4*, pretože sú tam isté veci, ktoré by som vytkla.... ()
Jejda. Uživatelé CSFD se nám znovu zbláznili. Předem bych upozornil na relativně vysoký výskyt vulgárních slov v následujícím komentáři. Moc se za to omlouvám, ale můj slovník zkrátka nedisponuje potřebným množstvím slov slušných, abych mohl komentář sepsat s absencí vulgarismů. Větší sračku v žánru pohádka si nedokážu zrovna vybavit. Tady bylo špatně úplně všechno. Přizdisráčský příběh vhodný pro děti snad do dvou let. Všechny postavy mají naprosto totožné rypáky, takže jste shopní rozeznat asi 4 postavy, což by mi ještě tak nevadilo. Film se tváří jako animovaný film. Dospěl jsem k názoru, že jím není. Proč? Citováno z wikipedie: ,,Animovaný film je druh filmu, který je snímaný po jednotlivých fázích (neboli snímcích filmového pásu) tak, aby se jeho přehrátím PLNOU RYCHLOSTÍ vytvořil dojem PLYNULÉHO pohybu. Tomuto způsobu rozpohybování se říká animace." V případě tohoto filmu se v žádném případě nejednalo o plynulý pohyb. Já prostě viděl jednotlivé obrázky, v žádném případě né animaci. A dokonce i ty jednotlivé obrázky byly tak hnusné a tak zastaralé, že člověka akorát po celou dobu neskutečně sraly. Nevěřil jsem, že na CSFD je takové % lidí užívajících pravidelě omamné látky. Tato mozaika hnusných obrázků (tuhle sračku nelze pojmenovat jako animovaný film) je silným důkazem jak šeredně jsem se mýlil. Jsem si zcela jistý, že člověk při plném vědomí nemůže být tímto zasraně nudným příběhem omámen. Tudíž za pocitem omámení stojí zcela jistě něco jiného. Něco málo si ještě pamatuji, tak se pokusím příběh stručně rekapitulovat. Začne to zcela nenápadně. Jednoho krásného dne z lesa vyběhne kanec obalený v špagetách. Kance zabije přibližně třináctiletej kluk. Bohužel při té příležitosti se tomu puber´tákovi několik špaget obmotá kolem ruky. Špagety byly asi kontaminované, neb chlapce zastihne prudká infekce a zranění se mu celý příběh rozrůstá. Tak chlapce vyhostí. Ten se vydá hledat ducha lesa, aby mu jeho bolístku pofoukal. Chlapec zjistí, že panuje příšerná válka mezi zvířaty a lidmi. Zvířátka jsou to vskutku vyjímečná, neboť dokážou zcela plynule hovořit bez sebemenšího záchvěvu úst, což mi neskutečně vadilo. Chlapec se rozhodne pomoct nastolit opět mír. Jestli se mu to povede asi každý úspěšně odhadne cca. po 10 minutách obrázkové mozaiky. Takže mi nezbývá než nechápavě kroutit hlavou a udělit jeden z mnoha mých odpadů. Když však vidím davové hodnocení, tak mě napadají jen dvě slova. Zlatí pokémoni. Co Pokémoni, ale i Digimoni. Uff. nevěřil jsem, že tohle někdy napíšu. ()
Pěkný animovaný film, který svojí délkou (přes dvě hodiny) dává najevo, že pro děti toto dobrodružné fantasy rozhodně není. Na animák dost propracovaná záležitost. ()
Nechápu. Fakt nechápu. Kde máte tu nesmírnou hloubku příběhu, přesahující hranice animovaného filmu? Nešlapejte na kytičky? Neusekávejte Duchu lesa hlavu, neboť zničí vše, co mu přijde pod ruku, dokud ji nedostane zpět? Kecy. Mnohem radši bych se z nostalgie koukal na Ashe Ketchuma z Oblázkové města a jeho Pika Pika. Ptákovina... 20% ()
Zajímavá Mijazakiho pohádka. Příběh je o souboji lidí a zvířecích bohů, kteří žijí v lese. Lidé kácí lesy a zvířatům se to nelíbí. proto dochází k častým bojům. Na straně zvířat je vlky odchovaná princezna Mononoke. Dějem trochu zamíchá princ, Ashitaka, který hledá ducha lesa, aby se zbavil nepříjemné kletby. Nakonec se vše zvrhne ve velkou krvavou řežbu. I když nejsem velký fanda anime, tak tento dnes již kultovní snímek stojí určitě za vidění. "Budu jeho očima." ()
Reklama