Réžia:
Ki-duk KimScenár:
Ki-duk KimKamera:
Jong-moo SungHudba:
Hyung-woo NohHrajú:
Jeong-woo Ha, Hyeon-ah Seong, Ji-yeon Park, Ji-seok Seo, Kyeo-woon Jeong, Sin-cheol Kang, Seok-hyeon Jo, Seong-min Kim, Hyeon-seong Lim, Jeong-hwan Kong (viac)Obsahy(1)
Film pojednáva o mileneckém páru, kde dívka najednou začne pochybovat o lásce svého přítele a neváhá podstoupit dokonce plastickou operaci obličeje a úplně pozměnit svůj vzhled, aby byla pro něj pořád atraktivní a neokoukaná. KIM Ki-duk se zabývá opět svým oblíbeným tématem mezilidských vztahů, lásky a lidské přirozenosti, které vyhrotí tentokrát až k tématu změny fyzické podoby (pro zajímavost – v Koreji podstupuje plastickou operaci až polovina mladých lidí ve věku kolem 20 let). (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (235)
Drama více o chorobné žárlivosti než o lásce; o hysterii, neúctě. Zkarikovaná pravda, bohužel. Jsem rád, že jsem to viděl, ale radost to nebyla. ()
Kim Ki-duk zvýraznit city umí, příčemž ani v tomto filmu se neplete. I když narozdíl od jiných filmů se v tomhle dost mluví a tak to nevypadá na to, že by to on vůbec točil i když časem je to hodně znát. Příběh totiž ze začátku vypadá absurdně, ale časem se rozvine v opravdu propletenou a zamotanou machinerii u které je problém zjistit, jak na tom hlavní postava a hlavně divák vůbec je. Neměl jsem proti konci vůbec nic, ale trošičku mě štvala ta nedotaženost, se kterou si režisér většinou umí pohrát. Zde se mu to příliš nepovedlo, ta myšlenka ve filmu je sice dost zajímavá a má jasný cíl, ale k tomu jasnému cíly se dostává hrozně složitou cestou propletenou dějem až jsem se do toho neskutečně zamotal, nakonec z toho vznikne smutně nostalgická vzpomínka na minulost a já jsem opět, i když trošičku méně u režisérova filmu spokojen, protože filmy má určitě lepší. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $16,070║Tržby Celosvetovo $721,712║ ()
V kině nádherně citlivé a působivé. Je láska cit, který máte k osobě, její duši nebo jejímu vzhledu? Příběh, který spojuje mnohé otázky, které se dneska dají potkat na každém rohu a pokládá i několik nepříjemných otázek o citech... ()
MFF KV .. Scénář: Ki-duk Kim .. VIII. Černohumorná psychologická hra, kterou se Kim naváží do svých krajanů, kde je momentálně dosti módní trend upravovat si tělo plastickou operací. Co nechápu je, proč se film jmenuje zrovinka ČAS, i když ten lze aplikovat na cokoliv a je jakýsi všelék na duševní i fyzické jizvy, kterých mají postavy během děje mnoho. Tento zprofanovaný korejský tvůrce, oproštěn od svých častých nešvarů, jako jsou mlčící postavy a jejich nelogické jednání s cílem samoúčelně zobrazovat brutalitu či násilí, předvádí tentokrát plně klady své tvůrčí práce. Ve snímku se mluví a to hodně, naléhavost tématu dostává postupem času hodně ostré okraje a vkusně přimíchaný humor to celé povyšuje na velice příjemnou zábavu. Škoda jen toho konce, kdy se i Kim v schizofrenní rozpolcenosti a nastavování zrcadel trochu ztratil a nevybruslil ve finále s takovou grácií, s jakou zvládl předešlou většinu snímku. ()
Cas, ktory vsetko meni a ludske usilie bojovat proti tejto nepriazni, ktore ale nakoniec nema sancu. V mnohych prvkoch stary ale i novy Kim, ktory akokeby po ocistujucom Bin-jipe este vnutorny sulad znova hladal a zaroven ma milo prekvapil znalostou hlbky zenskej duse (myslenka May (: ). Prave s Bin-jipom je Shigan v opozicii v smere vyjadrenia lasky medzi muzom a zenou. Intenzita zazitku zo sledovania filmu bola vyrazne zvysena osobnym rozhovorom s reziserom a hereckym obsadenim. Hlavne May to len ztazka od radosti vydychavala... (: ()
Překvapivě jemný snímek, reflektující sílu lásky a posedlosti. Tradiční Kim Ki-dukova mystika se hlásí o slovo poměrně pozdě, avšak o to naléhavěji. Vyrámcování je velmi povedené a filmu vlastně dodává i zajímavý otevřený konec. Většina snímku, rezignující na velkou část Kimových charakteristických ingerediencí, zčásti stavějící dokonce na síle a humoru klasicky vypointovaného dialogu, je jistě chvalitebným pokusem, osobně se mi ale více líbil krásný poeticko-tragický konec. ()
Ústřední premisa se změnou ksichtů je zajímavá a ten film není nuda. Hlavně první půlka se mi líbila. Bohužel hlavní postava je neskutečná psychopíča, kterou bych v reálnym životě tak leda nakopal do řiti. Fakt mě srala. Konec už pak dosahuje, tak podivných a vyšinutých rozměrů, že na to zase nemám drivery. A lituju personál té kavárny, kde hlavní dylina vždy ztropila scénu. ()
Originální námět, to ano (a krásný "ležící" plakát) - a přesto jsem měla chvílemi podivný pocit, že je to celé takové prvoplánové hraní na city diváka. No snad bych Čas mohla někdy v budoucnu zhlédnout ještě jednou a ujasnit si názor... ()
Hodně dobrý psychologický snímek korejského filmového vévody Kima. Variace změn podob milenecké dvojice pomocí plastických operací a vztah těchto změn k vzájemné lásce obou protagonistů. My muži jsme jednodušší, proto ani hlavní hrdina ani já plně nechápeme důvody těchto změn mající kořeny v ženské duši. Nicméně důvod k zamyšlení tady je... Trailer: http://www.csfd.cz/film/222698-cas-shi-gan/videa/ ()
Posledný film Kim Ki-Duka je špecifický tým, že popiera tak obsahovo ako i formálne temer celú doterajšiu Kimovu tvorbu. Ranná Kimova tvorba bola charakteristická poetikou kombinovanou s násilím a jeho neskoršie filmy pôsobia harmonicky a snovo, obe však po obsahovej stránke deštruujú sociálne vzory správania sa tým, čo je pre ľudí prirodzené bez ohľadu na ich spoločenské postavenie. V Čase však práve naopak, niečo čo vyšlo zo spoločnosti – potreba byť neustále atraktívny a z toho vyplývajúca nespokojnosť so sebou samým, spôsobuje deštrukciu prirodzeného „ja“ hrdinov. Hlavná hrdinka si umelo vyfabrikuje problém a vmanipuluje seba i svojho partnera do sledu ňou umelo vytvorených situácií, v ktorých si tento problém potvrdí ako reálny fakt (áno, Kim je znalec ženskej duše) a rozhodne sa pre riešenie, ktorým zmení svoje pôvodné “ja“ na niekoho iného. Otázka je nakoľko ostáva želanie zmeniť sa prostredníctvom plastiky na niekoho iného len zbožným želaním. Pokiaľ ide o formu Kimov zmysel pre obraz je síce neotrasiteľný, výrazne však do úzadia ustúpila jeho potreba obrazom rozprávať , čo je dosť odvážny krok vzhľadom na skutočnosť, že práve toto z Kima spravilo režisérsku hviezdu. O to viac samozrejme museli prísť do popredia dialógy, v ktorých už často nefunguje to čo fungovalo pri obrazovom rozprávaní – zbytočne sa napríklad opakuje replika „musí ťa nudiť pozerať sa celé dva roky na tú istú tvár“, údernosť tejto vety tak vyšumí opakovaním do stretena, omnoho vhodnejšie by bolo použiť ho raz a presne ním niektorú zo scén vypointovať. Opakovanie scén s rovnakým obsahom tu už buď nie je také výrazné alebo plní úplne inú funkciu než v Kimových „nemých“ filmoch. Shigan mi skrátka pripravil šok, na jednej strane príjemný v tom, že Kim sa po nastavovanom Luku prestal opakovať a vybral sa niekam, kde ešte tvorcovsky nebol a na druhej strane mierne nepríjemný v tom, že i keď je to stále Kim, asi sa od neho vzhľadom k novému kurzu tvorby druhého Bin-Jipu nedočkám. 9/10 ()
Hodně dlouho to nevypadalo jako Kimův film, ale závěr to tradičně katapultoval hodně vysoko. Odcházela jsem z kina se spoustou otázek v hlavě a vysvětlení může být tolik. Úžasné byly výtvory v sochařském parku a už dlouho se mi neudělalo u filmu špatně, jako u záběrů z plastické operace. Mě by to tedy odradilo, ale Kimovu hrdinku ne, udělala by pro svou lásku cokoliv. Otázka je, jestli jí za to obdivovat nebo zatracovat. ()
"Nechci být hezčí. Chci vypadat jinak." Když zamilovaná Se-hi ve své pomatené hlavince dospěla k názoru, že její partner Či-u se po dvou letech společného soužití již nechce dívat na její obličej, tak jsem tomu celkem nerozuměl. Když si však vyměnila tvář a začala žárlit sama na sebe, tak jsem se začal bavit. Několikrát mne přitom nechtěně rozesmály asijsky neadekvátní reakce zúčastněných, ale příběh samotný, ač není příliš k popukání, tak rozhodně má něco do sebe. ()
Jak udržet fungující vztah - tím, že se budeme snažit změnit, nebo tím, že se budeme snažit zůstat stejní? Je lepší s časem bojovat nebo se smířit s jeho působením? Změní se společně s tváří člověka i jeho charakter? Kim Ki-duk nezklamal a opět je trošku jiný (méně brutální, více upovídaný a srozumitelnější) a stále stejně naléhavý a zajímavý. ()
Nepatřím mezi skalní fanoušky Ki-duk Kima, ale hlavu mi zamotá téměř vždycky. A tady se mu to povedlo ze všeho nejvíce. Tohle téma ve mně vyvolalo nečekaně silné emoce, kterých se už pár hodin nemohu zbavit. Nečekala bych, že to řeknu, ale byla to skvělá podívaná. 4* ()
Civilní a moderní drama jak svým tématem, prostředím tak relativně i režií. Postavy výjimečně u Kim Ki-duka normálně mluví, vyjadřují své pocity a nepůsobí jak z jiného světa (tedy až na to podstupování operací). Čas se zpočátku tváří jako kultivované a spíše minimalistické drama lehčího rázu, ale ono se postupem času zjistí, že příliš pozitivní není, že je ve své podstatě spíše úzkostné a že ani vyspělý svět v něm nezajišťuje štastný a veselý život. Se "špínou" v duši pěkně kontrastuje čisté a moderní prostředí (interiéry, sochy v parku apod). Bohužel, mohlo to být nápaditější a mohlo to více vypovídat o čase... 7/10 ()
Kim Ki-duk jde do hloubky, rozdrásává nitro a nechává ho tak. Klidně ať si divák vykrvácí. // Čas, to je překvapující, šokující, zničující a sebedestruktivní film o zhoubné lásce a až patologickém strachu ze stereotypu, a současně jakýmsi varováním před vším, co nám modernizovaná společnost nabízí. // Sám před sebou člověk nikdy neuteče. Stejně jako nikdy nedovede zastavit čas, a ani ho vrátit... // Prostě nezapomenutelný a velmi silný film, který mi vyrazil dech. ()
Tento film má jistě co říci a také na leccos upozornit a je jen na divákovi co si z něj odnese, ovšem závěr byl pro mne, až moc zdrcující . . . ()
Jak jsem napsal už ve svém profilu, s většinou východoasijských filmů mám problém, vlastně spíš problémy, počínaje tím, že mi splývají obličeje herců (mimochodem totéž tvrdí obyvatelé východní Asie o nás) a obecně platí, že emocionální reakce u východoasijské produkce vzhledem k odlišné kultuře příliš často neodpovídají tomu, co očekávám a považuju v dané situaci za adekvátní. Z komentářů na Kim Ki-dukovy filmy mám navíc pocit, že jde o korejského Sokurova a jeho styl mi tedy nevyhovuje. Vybral jsem si Čas jako patrně nejstravitelnější a tématicky nepřitažlivější snímek z jeho produkce. Je to dílko zajímavé, v leččems i originální a provokující k přemýšlení. Na druhé straně ta režisérská manýra je přece jen znát, jeho dalším kouskům se už vyhnu. Pokud jde o námět, ta postmoderní fascinace sebou samým a svou vizáží je platná i u nás, nedávno jsem viděl dokument Jak se žije tetovaným a to, o čem točí Kim Ki-duk tam bylo obsaženo taky. Vyhovovalo by mi ale euroamerické zpracování. Po pravdě, příběh stojí někdy na hliněných nohou, vážně plastická operace změní člověka tak, aby ho partner vůbec nepoznal? Co hlas, gestikulace, mateřská znaménka na těle a mnoho dalších věcí? Bylo zkrátka potřeba hodně znásilnit logiku, aby režisér dovedl svůj film k závěrečné pointě. Byť na nepostrádá na půvabu. Celkový dojem: 60 %. ()
Jistě, Mistr už mnohokrát natočil i lepší kousky, ale i tento si stále zachovává slušný nadprůměr. Moc se mi líbili herci, obě hlavní role byly precizně zahrány. A jako obvykle byla i vizuální stránka filmu velice podařená. ()
Reklama