Réžia:
Jan HřebejkKamera:
Jan MalířHrajú:
Jiří Macháček, Roman Luknár, Ivan Trojan, Tatiana Dyková, Aňa Geislerová, Nataša Burger, Klára Issová, Zuzana Fialová, Jiří Menzel, Věra Křesadlová (viac)Obsahy(1)
Přes poetický název půjde opět o tragikomedii sázející především na skvěle napsané postavy a jejich dialogy. „Pokud bychom měli žánrově film přirovnat k některému dílu světové kinematografie, mohla by to být Americká krása nebo Hana a její sestry. Je to hodně konverzační film, který zkoumá z mnoha úhlů fenomén manželství a vše, co k němu patří. Tedy mateřství, otcovství, nevěry… To, jak je někdy manželství rozkládáno plíživě, nebo naopak, jak i velké zásahy zvenčí ho nerozklíží. Těžiště je tedy v postavách a jejich psychologii,“ vysvětluje Jan Hřebejk. Petr Jarchovský k tomu podotýká, že kdyby neexistoval film Tajnosti a lži, jeden z jejich nejoblíbenějších filmů, nynější Medvídek by se takto mohl jmenovat. „Zajímají mě příběhy, ve kterých věci nejsou pod povrchem takové, jaké se jeví navenek,“ dodává Jan Hřebejk. V příběhu o trojici kamarádů a jejich partnerkách se opět sešlo několik herců, se kterými režisér již spolupracoval: Nataša Burger, Jiří Macháček a také Aňa Geislerová a Roman Luknár. Ti budou stejně jako v Krásce v nesnázích hrát partnery. Autoři ovšem pro ně vymysleli naprosto odlišné postavy, a tak bude pro diváky jistě velice zajímavé sledovat, jak se může vztah mezi dvěma herci na plátně vyvíjet. Šestici uzavírají Táňa Vilhelmová a Ivan Trojan. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (612)
Pár Macháčkových hlášek typu "lidi se měněj, zbuzněj" zbytek opravdu nezachrání a to že hloupé dialogy dělají z "české herecké elity" tupce mě už ani nepřekvapuje. ()
Dlouho jsem váhal přesně mezi troj- a dvojhvězdím. Medvídek ze mě rychle vyprchal, s přibývajícími dny rovnou vyhníval. Pořád je snesitelnější než Kráska v nesnázích, o tom žádná. Ale když si pročítám Hřebejkovy výroky připodobňující Méďu k Americké kráse a Haně a jejím sestrám anebo když vidím tradičně shovívavé recenze v Cinemě nebo v Premiere za 80%, z nichž by se pořád zdálo, že Trojanův tvůrčí tým nevrávorá poslední roky u dna, nemůžu Medvídka brát jen jako jednoduchou oddychovku, která volně plyne, řetězí scénky a nemá vyšších ambicí. Bohužel má. Pak hodnocení klesá. A strmě. Naplno se ukazuje, jak zoufale je Medvídek napsaný - jak se pokrytecky, pod rouškou laskavosti vtírá, aniž by dokázal ty vážné věci narovinu popsat a zachytit. Medvídek nemá dramatický tah, protože místo vývoje postav a příběhu v něm sledujeme bohapusté přežívání tří rozvracených párů v rádoby silných nebo významných situacích. Ano, provází je hezká hudba, malebná kamera, solidní herecké výkony (hlavně Luknár a Geislerová) a geografické popisky "pro debily" (Praha - Řím - Praha - Řím...), ale výsledek je přesto tragicky matný, rozplizlý a bezobsažný. Těch pár slušných momentů Jarchovského sterilní kafemlejnek úspěšně demontuje a zapouští do tradičně povrchní člověčiny pro svátečního diváka, jenž si nevšimne nesmyslných postav (Issová) nebo zmatečně a "studeně" nastíněných vztahů (Trojan a Burger). Zadrhne se už tenhle tým příště definitivně? V zájmu sebe sama by alespoň na rok, dva měl... ()
Český Lev 1 nominace: Aňa Geislerová ()
Problém s tímhle filmu u mě rozhodně není v tom, že jsem skoro o generaci mladší než jeho představitelé. Problém je v tom, že jsem nebyla schopná s jedinou postavou sympatizovat, nenašla jsem v příběhové linii žádný hlubší smysl ani nějaký silnějsí motiv a celé to působilo velmi rozklíženým dojmem. Párkrát jsem se pousmála, několikrát jsem si řekla, že Ivan Trojan je opravdu dobrý herec a že Jirka Macháček ještě nikdy nepůsobil tak příjemně civilně a pobavila se u scény rozhovoru mezi Jiřím Menzelem a Věrou Křesadlovou, ale to je asi tak všechno... 50%. ()
Alergik na psy a kočky, flegmatický umělec, ještě flegmatičtější zazobanec, neplodná žena, žena, která nerada uklízí, žena trpící sociální fobií - lehce načrtnuté postavy bez jasných životních cílů, postojů a motivací, si naše sympatie usilují získat výhradně přes vynikající herecké výkony. Herci jsou to známí, pro svou účast v každém významnějším české filmu pomalu již okoukaní, nicméně film od filmu lepší. Pod hustým vousem schovaný Macháček předvádí zatím nejcivilnější výkon své kariéry. Dle rozhovorů, které jsem viděl a slyšel soudím, že i v reálu podobným způsobem balancuje mezi komickým a vážným. Chytrým tahem bylo rovněž obsazení jeho skutečné dcery – dojem věrohodnosti dotažen k dokonalosti. Jedna z mála postav se jménem odlišným od jména své herecké představitelky, je zároveň postavou duševně nejvyhrocenější. Této s vervou zahrané chorobné povalečce, Vandě v podání Táni Vilhelmové, v pozitivním slova smyslu konkuruje Anna Geislerová, přeladěna do utišenější polohy než v předchozí Krásce. K nejlepším patří scény vzájemné konfrontace libovolného ze tří manželských párů, případně nezávazné „kecání“ kamarádů/kamarádek, v jehož průběhu několikrát vyplynou na povrch netušené skutečnosti. Krásný je například dialog dvou filmových i reálných kamarádek, Vilhelmové a Geislerové, o jejich „špecích“ – je přirozený, je nenucený a je radost se na něj dívat. Dojem z podobných momentů kazí nejasnost scénáristova záměru a občasná křeč (rušivě působí i takový detail jako anglický ekvivalent pro výraz „opičárny“). Film pořádně neví, kam chce jít, jak tam jít a pro koho tam být. Tentokrát ani obratná Hřebejkova režie nedokáže vyvážit či zcela zastřít příběhovou zmatenost a těkání mezi několika žánry. Pouhých pár desítek minut po doběhnutí závěrečných titulků mi v paměti zůstala jenom matná vzpomínka. Vzpomínka na malé, bezbranné stvoření. Vzpomínka na medvídka, který navzdory chvástavým řečem nedokázal vytasit drápy a zarýt se pod kůži. Je to zase jenom to staré dobré, nic neřešící hlazení po srsti, méně vydařené paradoxně právě kvůli občasné, nekomplexní a účinkem se míjející, snaze změnit směr. 60% Zajímavé komentáře: imf, Radko, Lennnnna, bullshitski, ScarPoul, Heraldika, JohnFarst, winstonik ()
Od Pelíšků až po Horem pádem jsem byl spokojen, Kráska byl pro mě v podstatě průměr, po kterém jsem byl zčistajasna zklamán a na Medvídka se spíš netěšil, takže jsem teď docela v pohodě. Snaha se cení, praví otřepané přísloví, ale tady je brát za své nebudu, protože i přes věci, které mi byly sympatické (Macháček, Menzel a i když jde o herecký film, sem tam nějaký pěkný záběr či režijní nápad), byla každá scéna z osmdesáti procent nedotažená, postavy nepropracované, situace víceméně nevěrohodné, takže v následné debatě o snímku padaly otýzky typu "kdo" "proč" "s kým" "kdy" "jak" "jak to myslel/a" a v hádankách se pokračuje. I kvůli poslední, naprosto úžasné větě Ivana Trojana (která na mě zapůsobila stejně, jako na mé přátele), je vidět, že Medvídek se snaží a právě proto mě mrzí, že jediný pocit, který ve mě zůstal po jeho skončení, bylo: prázdno. H + J se vrací k Š ;-) Jsem opravdu zvědav... ()
Možná ta záporná hodnocení jsou důsledkem toho, že místní osazenstvo je převážně o generaci mladší než hlavní představitelé a přijde jim to nereálné, takový život ale opravdu je...7/10 ()
Což o to, reálné to je, ale ... Tohle prostě Hřebejk s Jarchovským odflákli, to se na mě nezlobte (anebo se klidně zlobte, když vám to pomůže). Povrchní a plytké zpracování nemohou výše vytlačit ani herecká esa typu Trojana, Geislerové, Vilhelmové či Macháčka. Z toho, co jsem od Hřebejka viděl je tohle zatím nejslabší... ()
Hřebejk s Jarchovským už dávno nejsou to co bývali. Už dávno ne...Poslední film, co stál trochu za to...Horem pádem měl těch scén k zapamatování jen pár. Medvídek se mi nelíbil celý, jak herci, tak samotný příběh, který je dle mého stále mlení toho samého akorát z jiného pohledu. Neskutečná nuda spolu s opravdu minimem vtipných scén a se žádnými hláškami už není nic, co by mě dokázalo zaujmout. Medvídek je zatím nejhorším filmem, co jsem od Hřebejka viděl. A doufám, že zůstane a pokusí se jít jinou zajímavější cestou než dosud. Kvalitně zatím klesající... ()
║Rozpočet CZK 25miliónov║Tržby Celosvetovo $2,817,885║ ? to ako že bol pokus o čo? Jediné slovo čo nachádzam pre film je KATASTROFA!!! Od prvého momentu to je len nezáživné prechádzanie známych hercov po pľace, bez toho aby sa staval nejaký dej... po pretrpenej prvej hodinke som to musel vzdať. /0%/ ()
Hořká komedie o tom, jak spolu všichni souloží, navzájem se podvádějí a žijí tím "klasickým českým životem"? Hořké to je, k smíchu ani k pláči to není. Nad křečí Jirky Macháčka lze kroutit hlavou, stejně jako nad tím jak dokáže Jarchovského scénář udělat hloupé nány i z "elitních českých hereček" a troubu z Ivana Trojana. Jde to snadno. Napište jim dementní repliky, nechte je bezúčelně pobíhat po place a řešit naprosto absurdní situace za doprovodu mozek drtící hudby. A proč to všechno? Abyste na konci zjistili, že se nic neřešilo a nevyřešilo. Holky si zařídí cukrárnu, chlapi se opijou a ten nejspokojenější odejde do východu Slunce. Závěrečný potlesk na projekci byl zřejmě ze soucitu, ale když nad tím tak přemýšlím... vážně jsem se líp bavil u Vachlerova Doblba! Hvězdička navrch za Macháčkův monolog na lavičce (zpoza té blbé role a příšerné stylizace to znělo jak volání o pomoc) a rodiče jednoho z hrdinů... Menzelova etuda byla jediným okamžikem, kdy bylo možné zahlédnout "starého dobrého Hřebejka"... radši nemrkejte, nebo o to přijdete. (30%) ()
(Všem milovníkům Jana Hřebejka radím nečíst) S trochou nadsázky jde o 100 minutovou verzi "ordinace v růžové zahradě" bez doktorů, ale s třemi kamarády a jejich manželkami. Nic víc než vztahová a milostná problematika, děti a neustále podvádění tu nenajdete. Pro mě osobně naprosto povrchní a laciný film. A pak se někdo diví, že tahle společnost stojí na tom samém (chyběly tam ještě peníze)... Nejhorší je, že ani jakémukoliv vtipu jsem se nezasmál tak, jak bych si přál a jen trapně uhýbal pohledy. Honzo, máš na víc, už si to ukázal, přestaň točit tyhle komerční blafy pro masy u televizí... PS: Jirku Macháčka mám rád, ale v čím více filmech ho vidím, tím ta obliba klesá...:( ()
Scénář: Petr Jarchovský .. Lidé se mění, zbuzní. Ovšem další šálek rychlokvasícího moku z kuchyňky námětů Jarchovský&Hřebejk se moc nemění, naopak začíná pěkně smrdět. Jenže, zatímco Hřebejk si své režijní řemeslo pořád obstarává slušně, pan Jarchovský (ač se mi Kráska líbila) si v klesání do podprůměrnosti asi libuje.. Jistě, manželství se mohou po několika letech rozpadnout, ale proč to podávat tak uměle? Umělost navíc umocňuje i barvité zpracování smrdící televizní produkcí. Příběh, který se dlouho rozjíždí a končí mdle až nevýrazně má sice nějaké ty světlé, dokonce vtipné momenty (snaživý Macháček dostal do úst několik povedených hlášek), ale zbytek utek. Kam? To po mě radši nechtějte slyšet... 40%. ()
Strasne povrchne a cynicke. Mozno som naivna, ale pochybujem, ze to takto naozaj v zivote chodi a to uz som si zazila vselico. Ale musim povedat, ze co sa filmu tyka, bavila som sa a plejada oblubenych (mozno uz trosku opozeranych) hercov ma opat nesklamala... ()
To Hřebejk s Jarchovským opravdu nejsou schopni uhnout jinam? Zase o velkých problémech malých českých lidí a zase čím dál tím hůř. Pořád se to sice drží v koukatelné sféře, ale proč nepředvést i něco jiného? Pánové by si měli do klobouku pořídit jiného králíka, protože tohle je stále ten z prvního představení a už mu očividně docházejí síly. 5/10 ()
Medvídek to má velmi složité. Musí překonávat řadu stereotypů v uvažování diváků - mnoho z nich poměřuje se staršími filmy Jana Hřebejka a stále čekat na nové Pelíšky je jistě demotivující, jiným nesedí nimrání se v duši moderního městského člověka, což v posledních filmech Hřebejk rád dělá, mnohým divákům jasně nekonvenuje ono spojení tragického a komického, zvláště pak ta normotvorná Svěrákovsko-Hřebejkovská linie... Za nic z toho však Medvídek nemůže a faktem zůstává, že je to dobrý film... Má jistě řadu slabin a jeho doslova Achillovou patou je motivovanost a snad i sama existence některých postav - proč je do kostry příběhu implantována postava Emmy v podání Kláry Issové, to ví snad jen tvůrci samotní, jakož i některé scenáristické kličky a peripetie (doslova modelová přeměna zapadlé cukrárny v prosperující firmu vyrábějící cukrovinky mi přišla minimálně silně vykonstruovaná...), smysl a významová rovina filmu jsou však nosné a mají pevnou strukturu. Tento film rozhodně plně neocení mladší divák, konvenuje s generací třicátníků a výš, navíc řeší problémy spjaté s městským způsobem života. Reflexe středostavovské životní vyprázdněnosti, existenciálních pochybností a prázdnoty, stereotypu, života beze smyslu, plného mělkosti a plochosti vztahů, což nezaceluje ani dnes tolik devalvovaná instituce manželství... Vždyť si to zrekapitulujme: muži - rozvádějící se katolík, dva životy žijící doktor, ambiciózní diplomat raději setrvávající ve lži a klamu, který jediný vytváří zdání harmonie a funkčnosti dlouholetého vztahu, plus ženy - nešťastná manželka reflektující silný nesoulad mezi bohémským životním stylem kdysi a usedlostí nyní v proměně svého manžela, klamaná a obelhávaná družka marně čekající na dítě a třetí žena podvádějící svého muže a plánující rozbití navenek ideálního svazku... V opozitu k tomu stojí fungující harmonický, byť běžnými šarvátkami skřípající, manželský svazek rodičů jednoho z hrdinů, vystavěný na zcela jiných hodnotách a přetrvávající coby relikt jiné doby. Dnes, v době posvátného individualismu, to možná ale ani jinak nejde. Že Hřebejk s Jarchovským nemluví do větru, dosvědčují statistiky - více než 50% rozvedených manželství v ČR. Je tedy moudré a potřebné reflektovat zjevné sociologické tendence ve společnosti, byť se to děje vulgární formou filmové tragikomedie... Medvídek je prostě funkční tvar - Hřebejk si může dovolit obsadit takřka do všech rolí hereckou špičku, má dostatek peněz pro vizualizaci svých filmových nápadů (a product placement je navíc dosti vkusný a neruší...), scénář obsahuje dosti nosnou zápletku i celou řadu komických situací a pro komedii tohoto typu potřebných replik - hlášek, povedená je i stylizace (zvláště závěrečných titulků)... Mne osobně Medvídek nezklamal, jelikož jsem ho čekal zhruba takového, jakým je... (a vy všichni dvacetiletí, podívejte se na tenhle film znovu za deset, patnáct let...a pochopíte...) ()
Hřebejk natočil námětem nesporně ambiciózní film, který konečně vybočuje z řady typicky jarchovsko-hřebejkovských počinů. Působí však pouze jako sestřih nejdůležitějších, nikoli nutně tedy i nejlepších, momentů mnohem rozsáhlejší látky. Ve své podstatě Medvídka potkal stejný osud jako Zdivočelou zemi. Až na nepřehlednutelný detail, že nebyl sestříhán z materiálu mnohadílného seriálu, ale byl takto rovnou natočen. Ne, že by chyběla návaznost či že by postavy nikam nesměřovali. Směřují... Jenže zbytečně skokově. Každá dostane svých pět minut na výsluní a honem se jde na další. Obvzláště Romanova linka je touto formou vyprávění zcela zabita. Medvídek je dobrý snímek, kterému by prospěla buď výrazně delší stopáž nebo méně postav. Rovněž zbytečné snahy o vtipné hlášky výsledku nepřidávají, byť fungují. ()
Medvídek ctí poslání Hřebejka coby režiséra lidu. Projevuje se to scénářem, který je zkomolený z bulváru (nevěry, lhaní, rozepře), z převodu skandálů celebrit do filmu (Vilhelmová, Geislerová) a z podivné nedějovosti – film nemá začátek, staví výhradně na postavách, a přibližuje se tím sitcomu spíše než tragikomedii. Tím pádem (díky neexistenci souvislého příběhu) dostáváme řadu informací o postavách skrz různé pomocné techniky, ne skrz jednání těchto postav. Což by nevadilo, ale je to přece jen, podobně jako voiceover, berle invalidů. ____ Zajímavé je, že zatímco v romantických filmech hlavní hrdinové v první půli živoří a v druhé nacházejí štěstí a lásku (přičemž u vedlejších postav je tomu obráceně – na to tom je ten koncept založen), tak v Medvídkovi je obdobný up / down koncept rovněž, ale je naražený na emancipační kopyto. To jest, muži s postupem děje směřují do sraček, zatímco ženy podnikají, osamostatňují se a přeorientovávají se na vibrátory. ____ A ano, dlužno přiznat k dobru Hřebejka, místy můžeme hovořit o parametrech woody-allenovských. ()
Každý člověk je jedinečnou záhadou… Spíš než o komický příběh jde o VÁŽNOU SONDU do manželství a vztahů, sondu plnou přetvářky, nevěry, rozchodů. Nic co by jsme neznali. TO JE ŽIVOT. Dobře se na to dívá, dobře se to poslouchá. Spoustu věcí člověk zažil, může zažít, nebo spíš NECHCE ZAŽÍT. Na český film přesvědčivý herci, dobré dialogy. Bohužel musím dodat, že toto téma a příběh mi bude stačit vidět jen jedenkrát (na rozdíl od Americké krásy). ()
Žádné agresivní rozrývání vztahů, žádná velkohubost, žádná manýra. Hřebejk šokuje už jenom tím, s jakou pokorou k látce přistupuje, jak si je vědom toho, že mu nemusí vyjít všechno a v neposlední řadě tím, že mu právě Medvídek vyšel. Paradoxem je, že mu nejvíc ubližuje právě jeden z režisérových trademarků - jeho oblíbené "rodiče sedí u jídla a rozebírají své chyby". Dvojice Menzel-Křesadlová sice potenciál má, ale jejich intermezzo je v důsledku naprosto mimo a do té doby vystavěnou atmosféru sráží o pořádný kus dolů. Jarchovského scénář naštěstí nespěchá, ale zároveň nepřetahuje, dává všem postavám dostatek prostoru na to, aby závěrečná katarze do puntíku fungovala a nechává zapomenout na umělé momenty typu "běžné odpoledne nešťastné vdané ženy". Pořád je to sice jenom zamyšlená tragikomická vztahovka, ale pospojovaná tak šikovně, že se autoři znovu stávají konkurenceschopnými. ()
Reklama