Réžia:
Robert RedfordScenár:
Matthew Michael CarnahanKamera:
Philippe RousselotHudba:
Mark IshamHrajú:
Tom Cruise, Meryl Streep, Robert Redford, Peter Berg, Michael Peña, Derek Luke, Kevin Dunn, Paula Rhodes, Andrew Garfield, Christopher Carley, Josh Zuckerman (viac)VOD (3)
Obsahy(1)
Dva studenti West Coast University Arian (Derek Luke) a Ernest (Michael Pena), se rozhodli, že uposlechnou výzvu svého idealistického profesora, doktora Malleyho (Robert Redford), aby se svými životy udělali něco důležitého. Vstoupí tedy do armády a odjedou bojovat do Afghánistánu. Do osudů Ernesta, Ariana a dalších mladých vojáků začíná zasahovat ambiciózní senátor Jasper Irving (Tom Cruise), když se rozhodne v televizním interview s dravou reportérkou (Meryl Streep) prozradit zásadní informace o válečné strategii... Robert Redford nepatří mezi ty, které můžeme vidět v amerických prezidentských kampaních ani v žádné další výraznější politické pozici. I přesto jsou jeho názory konzistentní a velmi ostře vyhraněné proti takové politice, která pošlapává lidská práva a svobodu. A právě kontroverzní vojenské akce Spojených států mu slouží jako dokonalý prostor pro rozehrání hry o nejzákladnější americké hodnoty jako je vlastenectví, svoboda a demokracie. Jestliže politici zvolení na základě marketingových kampaní rozhodují o životech obyčejných vojáků, musejí mít morální kredit a musí být jasné, pro co vojáci umírají. Jak se má potom cítit profesor, který své žáky k těmto hodnotám vede a zároveň zjišťuje, že realita bojiště je úplně jiná? Kdo nese vinu za mučení vězňů a další excesy, když válka nemá svůj politický smysl a je jen strojem na zabíjení? A co je v dnešní době smyslem války? (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (279)
Americká zahraniční politika, morální dilemata, nacionalismus a republikáni. Fajnově pojaté a jasně vyjadřující názor R. Redforda na momentální roli USA jako vojenského hegemona, který už dávno ztratil legitimitu, ale lidé stálě nejsou schopni se mu postavit. O názoru se dá diskutovat, nícméně film svým konverzačním charakterem trošku vybízí k ohýbání a přizpůsobování si argumentů, nicméně ani trošku nenudí a nabízí náhled na jeden pacifistický a idealistický (ač zde Redford vystupuje jako největší realista) pohled na svět. Mezi politickými filmy silný nadprůměr i kvůli aktuálnímu tématu. 8/10! ()
Dva dialogy a jedna válečná scéna a, hle, vyleze nám z toho nejen chytrý a podnětný "slovopád", ale i dostatek pocitově rezonujících momentů. Redford má dar přednášet svoje ideály tak, aby to nevyznělo jako vtloukání klínů do hlavy, ale jen jako pobídka k vlastnímu přemyšlení (realita je samozřejmě trochu jiná - nicméně tenhle typ veřejnýho aktivismu oceňuju). ()
I přes uvedené čtyři hvězdičky (spíš přesně tři a půl) mám s Redfordovým nejnovějším filmem několik výrazných problémů... Ten film má zatraceně chytrý syžet, respektive nápad, že uchopí současný problém prostřednictvím tří odlišných diskurzivních rámců, které nabídnou různá interpretační pole a zmnoží možnosti přístupů. Sledovat diskuze novinářky/politika, učitele/studenta-skeptika a učitele/studentů-těšitelů bylo vlastně strašně vzrušující a úplně jsem měl chuť se zapojit. Není nic zajímavějšího, než když je film obydlený samými chytrými postavami... Válečná linie zase obohacovala diskuzi o argumentační plochu, která by jinak v čistě "kancelářských" diskuzích chyběla. JENŽE ono to celé působí trochu zbytečně, když se centrálními tématy filmu stávají poměrně banální a průhledné problémy, nad kterými se každý novinář/politik/student nebo prostě zajímající se člověk dávno zamýšlel a asi se nedozví nic nového. Chytře vystavěný film nemá dostatečně silné argumenty k tomu, aby přinesl chytrým divákům stejné potěšení z diskuze, jaké prožívají (ne vždy) postavy filmu, protože sami už podobných diskuzí absolvovali řadu, i když možná ne v pozici mocného muže USA. ()
„Došla mi munice“ Úsporný souboj silných argumentů, nad kterými máte možnost strávit při následné debatě spoustu hodin (a tenhle film jako jeden z mála nečeká, že výsledkem bude jednoznačné stanovisko). Robert Redford to má v hlavě srovnané a já mu za tu možnost děkuji a zároveň mu odpouštím podprahovou sugesci „Ať jdi hrdina, nebo zbabělec, pij kafe ze Starbucks!“. 80% Zajímavé komentáře: Douglas, imf, Nathalie, Faidra, Legas, Jordan, Aiax Lookass, mortak, curfew77, tuxie ()
Sledování dvou rozhovorů Redford / student a Cruise / Streep, bylo jako nebe a dudy. Ty Redfordovi filozofický žvásty mě připomínaly nic neříkající žvatlaní našich politiků, přiznávám, že pak už jsem spíše poslouchal jestli fungují v kině všechny reproduktory. Jiná kavička byla Cruise / Streep, pěkný, ani ne tak v kontextu s doplňujícím příběhem - dramatem dvou US vojáků v Afgánských horách obklíčených fousáčema z Usámovi party, jako spíše vynikající ukázkou, toho jak vypadá taková politická ambice. Když už jsem zmínil ten minipříběh z Afganistánu, tak ty kulisy Afganských hor vypadaly, jako kdyby byly zapůjčeny ze Studia kamarád. To se fakt už dneska hned tak nevidí, působilo to legračně. Naopak velmi opravdově působila Meryl Streep, když řekla " My novináři tady nejsme od toho abychom politikům dělali PR". Doufám, že tohle dobře slyšeli čeští novináři, protože z jejich práce se mě chce kolikrát blejt ! Herecké výkony na skvěle úrovni, ale tak od takových jmen, taky že jo? Nejvíc sem baštil roli Tomu Cruisovi, fakt paráda, jeho nejlepší záporák:) Jistě si v Evropě tento film najde spousty zastánců. Například dneska na radiu Impuls jím operoval jeden poslanec za KSČM, označil ho za vynikajcí snahu ukázat skutečnou tvář americké politiky. Souhlasil bych s rudouškem, ale s dovětkem, že každá tvář má dvě strany ! ()
Tézovitá hollywoodsko-demokratická propaganda o republikánskej propagande. Nič proti, hlavne ak je to podané takou odvážne divácky netraktívnou (ale zaujímavou a osviežujúco inou) formou a Redford má gule zavŕšiť film... vlastne bez zavŕšenia. Herci samozrejme skvelí. 7/10 ()
║Rozpočet $35miliónov║Tržby USA $15,002,854║Tržby Celosvetovo $63,215,872▐ Tržby za predaj DVD v USA $9,258,425 //počet predaných kusov 524,147║ taká malá ale šikovná dráma /55%/ ()
Robert to má v hlavě srovnané, ale svého diváka zbytečně podceňuje. Slušně rozehraná trojexpozice rychle zkoumá hranice svých možností, když se na obzoru vynoří zkratky a zjednodušováky, zřejmě za účelem toho, aby problematika oslovila co nejvíc Tondů a Toniček. Afgánská vložka skřípe i bez vlajících hvězd a pruhů, rozhovory mezi kvartetem stěn a čtyřma očima postrádají širší měřítko, nový pohled a dost možná i pointu, která by je učinila něčím víc, než jen návnadou pro případnou politickou diskuzi po filmu. Jako důkaz o tom, že Američané jsou nespokojeni s tím, kam jejich parník směřuje, možná dostatečně výmluvné, jako pokus o stržení kormidla nebo osvětlení proč se tak děje a komu za to děkovat naopak dost nepřesvědčivé. Mám pocit, že Robert ví co by chtěl říct, akorát se mu nechce to říct dostatečně nahlas. Za pár podnětných okamžiků a dobře hrajících šest duší sázím průměr, v mých očích ale patřičně šedivý. Zkusí to po Redfordovi někdo další? Doufejme... (50%) ()
Tři postavu vládnou filmu, skrze skvělý scénář o minulosti, současnosti a budoucnosti Ameriky. Vše pod režijní taktovkou jednoho z nich, který všemu dává spád, dialogy nechává příjemně plynout a vytváří hříčku, nad kterou by se každý měl zamyslet. ()
Scénář: Matthew Michael Carnahan .. Perfektní scénář, režijní pojetí i vyznění. Čas běží... ať to stojí, co to stojí. ()
Je mi jedno, ci to mnohi chapu ako propagandu, vymyvanie mozgov, pripadne vraj nejaky holy alibizmus. Hlavne, ze to splnilo ucel, a to ten, ze pan Redford sa nebal vyjadrit svoj nazor. je skoda, ze vacsina kulturnej inteligencie v USA dovolili, aby pan "Krik" vladol, drancoval a vymyslal si vyhovorky pocas dlhych osmych rokov. Anyway, 80 minut dialogov ma plne dostalo. malo to uvod, jadro, zaver. Je jasne, ze to nebolo dokonale - koniec koncov, co a hlavne kto je, vsak? ()
Tři jednoduché dialogy stačí Redfordovi k tomu, aby do nás 90 minut hustil více či méně pravdivé názory na politiku a život. Neříkám, že jsem mu to sežral, jenom říkám, že jsem se nestihl nudit a nadávat celou stopáž na vykonstruovanost. Kdyby nebylo patetických momentů jako zvážnění hudby při první zmíňce o jedenáctém září nebo zavěrečné "hrobové poetiky", mohl to být konečně přesvědčivý politický snímek. Takhle je to za rozporuplných 70%. ()
A to byl jako vážně míněný pokus o sebereflexi? O (naivní) rozpoutání debaty na aktuální kontroverzní témata? Nebo prostě jen špatný vtip? ()
Ukecaný politický film, kde je největší drama v tom jestli student bude chodit na přednášky, nebo ne. ()
Po Zařikávači koní dalši film režírujícího herce Roberta Redforda, v němž si zahrál jednu z hlavních rolí a po Otázkách a odpovědích dalši mistrovský kousek, který nejenom že odkrývá mocenské machinace pod pozlátkem médií, ale také film, který formou dialogu vybízí diváka k angažovanosti (nejenom politické, ale i sociální). Scénárista Matthew M. Carnahan po problematické republikánské sračce Království překvapuje tím, že dovede napsat trojrozměrné postavy, jimž vkládá do úst chytré věty a že nepotřebuje přilišně zjednodušovat komplikovanou aktuální otázku. Všichni herci do jednoho jsou vynikající, Mark Isham netlači při mírně patetických výjevech na pilu a Robert Redford je natolik dobrý režisér, že si divák vyloženě přeje, aby byl film delši a odpustí mu i takové zjednodušování ryze pro efekt, jako je absentující diktafon u novinářky anebo všeřikající fotografie rozmístěné po místnosti, které dovedou postavu v myšlenkových pochodech dál. ()
,,Řeknu Vám o novém plánu, jak řešit situaci v Afghánistánu. O plánu, který povede k vítězství ve válce a opětovném získání srdcí obyčejných lidí .... Jaký je rozdíl mezi politikem, z jehož slov není ,,cítit srdce“ a novinářem, který má zajistit podporu veřejnosti? Nakonec stejně skáče, jak oni pískají ten poslední – voják v poli. Ten, který to jediný zřejmě myslel DOOPRAVDY, který se chtěl pokusit změnit poměry v zemi a šel za ni bojovat. 80 minut politických a intelektuálních debat, prokládaných úryvky z Afghánistánu. Dobře se na to dívá, dobře se to poslouchá, ale když je konec.... jako by mi chybělo ještě 10 minut. Jakoby nebylo řečeno TO NEJDŮLEŽITĚJŠÍ! Jako by.... asi jako politikův projev. Třeba to byl záměr, protože ono vyřčené ,,NEPŘÍTEL NÁM DAL LEKCI, ALE MY SE ZE SVÝCH CHYB POUČÍME“ nemusí nikdy skončit! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Chci se stát prezidentem. 2.) Chci vidět novýho Spidermana. 3.) Rád se účastním debat na téma: Národní hrdost a válka. 4.) Jsem fanda filmů s R.Redfordem, M.Streep nebo T.Cruisem. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
50%....Jak lví silou mobilizovat ovčí stádo... Technicky zručná a velmi svižná manipulace, která používá figurek na šachovnici k tomu, aby je dovedla do závěrečného rozestavění páně Redfordova světonázoru. Má jen jeden malý zádrhel. Je hloupá. Redford nabízí prefabrikované pravdy, vykrádá antické moudrosti a velmi neuměle se stylizuje do role sokratovského filozofa, který v dialogu nalézá poznání a osvicuje pravdu. K mudrci má daleko jako Hugo Chávez do Bushovy administrativy, svým omezeným černobílým pohledem a informačním deficitem připomíná Cruisova bezradného republikánského senátora, který stejně jako on naivně věří v jednoduchá řešení složitých problémů. Dalším problémem je patetičnost, která evokuje Baye, s tím rozdílem, že se bere smrtelně vážně, machiavellistický výběr faktů, který se hodí do do ideologického krámu, a všeobjímající povrchnost.... Přesto patří mezi filmy, u nichž se díky dynamickým prostřihům ani chvíli nenudíte a herci s výjimkou upachtěného Redforda(kde jsou ty časy, kdy mámil celuloid svou oduševnělou mužností...) vyplňují své formičky do okraje. Jenže co naplat, co se sebelepší formičkou, když je těsto řídké a nekvalitní. Zas jedna angažovaná hollywoodská hvězda se snaží prodat svůj názor širokému publiku za pomocí stejně zvrácených postupů, jimž se vysmívá u jiných, a totálně bezzubé nevyargumentované kritiky americké role na domácím i zaoceánském hřišti. Její flagelanství může vzbudit sympatie v lidech, jimž je jediná světová supervelmoc trnem v oku, ale myslící demokratický lichokopytník i republikánský chobotnatec (osel a slon jsou symboly oněch stran) se tomu svorně vysmějí. Nekritizuji Redfordův názor, ale způsob, jakým ho podává. Zažila jsem mnoho českých, evropských i amerických politologů, ale nikdo z nich nezapomněl, že se pohybují na poli politické vědy, nikoli agitace. Soudě dle ohlasů je to podívaná určená spíše pro kontinentální Evropany nazlobené na strýčka Sama, jehož mylně chápou jako rovnici Bushovský neokonzervatismus= USA, kteří to zbaští i s navijákem. V pořádku, je ji přáno, ale mně to vážně nestačí. V renomovaných britských i amerických periodikách film odstřelili svorně liberálové i konzervativci, právě pro onu mělkost a plytkost (27% kladných recenzí na RottenTomatoes), více informací dostanu i v několikaminutové relaci BBC nebo CNN. Pan Redford by si měl přečíst Zakariu, Huntingtona, Dahla, Kissingera a jejich akademické souputníky, ubrat agitace a přidat na kritickém myšlení. Takhle totiž nepřinesl do veřejné debaty jediný hlubší argument, neposunul ji ani o půlkrok. A to je škoda. I politický film lze totiž dělat s názorem, neklouzat po povrchu a nezanedbávat důkazní břemeno -viz Clooneyho brilantní Good Night and Good Luck nebo ze starších Všichni prezidentovi muži............. P.S. Ona fráze je samozřejmě Lions led by donkeys, alespoń dle historických pramenů. Maličkost, ale dokládá, jak je na tom Redford s respektováním faktů: http://www.learningcurve.gov.uk/greatwar/g4/ ()
„Prečo mi nepoviete radšej o jednotkároch?“ – „Pretože si ich nepamätám.“ Robert Redford je múdry fešák, fanúšik nezávislého filmu, fanúšik silných žien, majiteľ pevného zadku (obtiahnutého čo najtesnejšími riflami), štandardne veľký narcis a politicky zapálený starý vlk, ktorý vie, čo číta, čo pozerá a o čom rozpráva. Hrdinovia a zbabelci sú vydarený počin. Posledný raz som bol takýto napätý u "dialógového" filmu v prípade 12 rozhnevaných mužov a 13 dní. Redford je inteligentný a tichý profesionál, ktorý si váži názor diváka. Akože nie je to nejaký "veľkofilm" alebo čo, ale mňa to proste bavilo. Navyše som Hrdinov a zbabelcov videl tesne po mojom odchode do Leicestru, takže pár bodov k dobru za nostalgiu. 70% ()
Pro mne dosti kontroverzní film, spíš více politický a politologický než válečný. Měl jsem také pocit jakési scénáristické nedotaženosti a příliš otevřeného konce (samozřejmě s výjimkou těch dvou vojáků, že...) a taky pocit amerického sebemrskačství a sebestřednosti (jejich problémy jsou vždy ty nejdůležitější). Názory jejich afghánských nepřátel (ba ani obličeje jejich nepřátel zblízka) se tam nějak neobjevily. Po technické stránce se mi líbily záběry z afghánských hor sledované ze satelitu i navození pocitu hluboké opuštěnosti vojáků v horách přes supermoderní techniku. Trailery: http://www.csfd.cz/film/226091-hrdinove-a-zbabelci-lions-for-lambs/videa/ ()
Jak lvové bijem o mříže... a pak si spořádaně sedneme zpátky a libujeme si nad svým hrdinstvím. To je ve zkratce můj dojem z války vedené v mrazu afghánských hor, v teple senátorské kanceláře i v bludišti vlastního svědomí. Robert Redford se rozhodl přispět se svou troškou do politicko-protiválečného mlýna a natočil konverzační drama, jemuž chvílemi docházejí slova a omílá fráze stejně nicneříkající jako projevy těch, které kritizuje. Ač má Redford dosud přitažlivosti a kouzla tolik, že by je USA mohly zařadit na seznam exportních surovin a zařídit tak, aby řada mužů už nikdy neslyšela nějakou milou větu typu "o tebe bych si ani neopřela kolo, kriple," nestačí to na vyvážení prázdnotou dunící filosofie jeho postavy. Druhá partie, rozehraná ambiciózním politikem a zkušenou novinářkou, je na tom lépe díky Cruisově senátorovi, v němž by se poznali mnozí čeští politici (být štíhlejší, vzhlednější, rétoricky obratnější a chytřejší - a oplývat darem sebereflexe), odrážejícím s kennedyovskou patkou a žraločím úsměvem ataky spíš unavené než zuřivé reportérky v podání Streepové, jež má svůj úkol ztížený díky neobjevné roli zcyničtělého profesionála v dilematu mezi svědomím a nutností platit nájem. Afghánská pasáž pouze přispívá ke zvýšení množství prvků v množině "viděno stokrát a lépe." Redfordova zkušenost a zručnost se sice nezapřou, povedené okamžiky jako prezidentská ne/kandidatura nebo okamžik, kdy se Cruisův antihrdina dozvídá zprávu o výsledku své nejnovější snahy zabodovat v očích národa, ať to stojí cokoli, jsou ale zakutány v moři vaty jako obzvlášť křehké zboží. Vzdor historické nepřesnosti se mi kontrast lev versus jehně zdá výstižný a přijatelný (navíc ušatý a hýkající symbol demokratické strany by mohl budit jiné asociace, než o jaké filmu patrně jde), navíc tato metafora může odkazovat i na známý výrok Alexandra Velikého: "Raději budu čelit armádě lvů vedených jehnětem než armádě jehňat vedených lvem" vzhledem k tomu, že nejznámějším makedonským rodákem se ohání i senátor Irving při vysvětlování, že válčení v Afghánistánu byla vždycky věc složitá. Naneštěstí veškerým snahám o shovívavost podkopává film židli, když sice kritizuje apatii a aroganci, ale jedním dechem se z nich usvědčuje sám, když ústy Streepové tvrdí, že 2. světová válka netrvala ani pět let. Jak pro koho, milí U.S. friends, jak pro koho... S jiným scénářem by trojjediný příběh hrdinství a zbabělosti možná fungoval dobře, v podání rozhněvaného starého muže (promiň, Roberte) se však toto gesto odporu vůči hloupým bílým límečkům mění v nehrdinské máchnutí do prázdna, které netrefí ani ty mříže a je korektně uhlazené tam, kde by mělo být nesmlouvavé, přeplněné klišé a slovy ve chvílích, kdy by mělo být originální a jednat, a patetické tam, kde by mělo být tiše výmluvné. Nezní už pomalu "politicko-protiválečné drama" jako "mlácení prázdné slámy" v hollywoodštině? ()
Reklama