Réžia:
Marc ForsterScenár:
David BenioffKamera:
Roberto SchaeferHudba:
Alberto IglesiasHrajú:
Khalid Abdalla, Atossa Leoni, Shaun Toub, Ahmad Khan Mahmoodzada, Homayoun Ershadi, Saïd Taghmaoui, Khaled Hosseini, Anita Argent, Susan Farese (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Afgánska metropola Kábul, sedemdesiate roky. Hassanov otec slúži u Amirovho otca. Napriek triednym rozdielom spája oboch rovnako starých chlapcov veľké priateľstvo. Potom ale Amir Hassana zradí. Jeho výčitky svedomia spolu s inváziou sovietskych vojsk oboch chlapcov navždy rozdelia. Kým Hassan ostáva v Afganistane, Amir s otcom uteká do Spojených štátov. Po rokoch je z neho spisovateľ, ktorému práve vyšla prvá kniha, pochoval otca a oženil sa. Vtedy mu z Afganistanu zavolá starý priateľ a ponúkne mu vykúpenie za dávne zlyhanie. Film je adaptáciou bestselleru Khaleda Hosseiniho. (STV)
(viac)Recenzie (262)
Forster dokázal potvrdit svoji extra třídu a natočil velice silný, emočně nabitý (a přitom ne patetický) film. Jediným lehce problematickým bodem celého filmu je tak afghánská anabáze hlavního hrdiny, kde je konflikt podán příliš černobíle a "nepřátelé" jsou představeni jako čistokrevné zlo, což působí příliš chtěně. Přitom stačil rozhovor hlavního hrdiny se svým přítelem z dětství, který mu jednou prostou větou sdělí, že Talibán je mnohem horší než se říká. Jinak je ale celý film velmi silným zážitkem s neokoukanými herci, dramatickou zápletkou, výborně natočenými souboji draků a v neposlední řadě silným poselstvím. 90% ()
Oscar 1 nominace: Hudba ()
Ťalo mě to do srdce, ťalo a to hodně silně. Z pouštění draků byla cítit ohromná radost se života. Kábul sedmdesátých let byl ukázan ve své plné kráse naprosto věrně, to byly prostě nádherný záběry co dokázaly společně ze záběry na nebe plné plachtících papírových draků pohladit moji duši. Tvrdý osud Afganistánu nemohl být apoliticky lépe natočen. Za tohle obzvlášť velké díky. Afgánské tradice jsou zde zachyceny velmi přesně a chytají za srdce stejně jako osud obyčejných afgánských mužů a zejména žen / kamenování na stadionu / za vlády talibů. Největší síla příběhu je však ukryta v srdci hlavního hrdiny. Na závěr mě to prostě nedá a musím zareagovat na ten gejzír hoven od uživatele Freemind. O čem asi sní kluci po celým světě ?? O hrdinech !! A nesnili jsme snad o Sedmi statečných i my za komoušů ? Řešili jsme snad jako děti v jaké zemi byl film natočen ? Navíc v Kábulských kinech byly v té době US westerny velmi populární. Ford mustang - Freeminde, stačí si zjistit něco o Kábulu před sovětskou invazí, zkus třeba dobové fotografie. Můj kamarád byl v rámci organizace SOS Člověk v tísni přes rok právě v Kábulu, pomáhal tamním lidem a tenhle snímek mě doporučil právě pro jeho věrnost v zachycení afgánských tradic a realit z dob minulých i současných. A co ty milej Freeminde, kde si byl ty? U sebe na gauči ? V hospodě u piva ? Tohle nemůžu vědět, ale jedno vím jistě o Afganistánu a lidech v něm víš úplný hovno. ()
Ten príbeh šuchoce papierom viac než šarkany poletujúce nad Kábulom, ALE... Marc Forster je jedným z najlepších režisérov súčasnosti a aj takúto gýčovú báchorku dokáže podať tak, že bezchybne funguje. Nazvite to "spielbergovským citovým vydieraním", ja vravím, že Forster je výborný rozprávač. Čaká nás jedna z najlepších bondoviek vôbec... ;-) ()
Jeden velký kolotoč emocí, který diváka od první do poslední minuty nutí k tomu, aby tahal kapesníky z krabiček jak pro ty veselé, tak i smutné momenty lidského života. Marc Forster to má ale naštěstí pevně v ruce, takže dojem líbivého podbízení a strojového dojení slz protentokrát nehrozí. Můžou za to hlavně neokoukaní herci, kteří do toho šli hodně naplno, aniž by se přitom museli tvářit jako banda nadšených ochotníků, kteří přišli ‚západu‘ něco důležitého sdělit. Jistě, vyústění afghánské mise po letech je minimálně diskutabilní, ale čert to vem, když to ve zbytku baví skoro pořád na plný plyn. 4 a ½. ()
Už obsahem jsem tušil, že se bude jednat o velký životní příběh. Zároveň jsem vůbec netušil, že Afghánistán byl v sedmdesátých letech poměrně pěknou muslimskou zemí, kde i ženy byly považovány za rovnocenné s muži a hlavně jsme viděli, jak taková pěkná Afghánka vůbec vypadá, protože se ničím nezakrývaly. Lovec draků mi tak dal nejen jedno vcelku nečekané zjištění, ale také mi nabídl silné rodinné drama, které si nevymyslí nikdo jiný, nežli samotný osud. Natočené je to pak hodně zvláštně a popravdě jsem dost dlouho přemýšlel, zdali se přikloním ke třem nebo spíš čtyřem hvězdám. Nakonec to ale kluci Afghánští vyhráli a já na závěr měl co dělat, abych neuronil slzu. Lovec draků je moc hezký film, který má pár slabších momentů. Ty ale vynahrazuje námětem, který přebíjí vše kolem nás svojí opravdovostí. ()
║Rozpočet $20miliónov║Tržby USA $15,800,078║Tržby Celosvetovo $73,276,047▐ Tržby za predaj DVD v USA $6,627,380 //počet predaných kusov 389,371║ určite zaujímavý pohľad na život Afgáncov, príbeh dobre sparcovaní /85%/ ()
Flashbacková část (první třetina) je skvěle napsaná i skvěle natočená, americká část (druhá třetina) už nabíhá k etnickému kýči a návrat "domů" naznačuje, že tu někomu došla pára. Režisér Marc Forster se snaží tuhle dějovou trojčlenku vyřešit pokud možno nejuspokojivěji a daří se mu to zejména díky vrozenému citu (umí všechno od dechberoucích přes akční až po slzopudné scény) a velmi kvalitnímu obsazení, které mluví tak jak mu hlasivky narostly a tím přispívá k nezaměnitelné atmosféře. Škoda jen, že nakonec nepřišlo to nejlepší, ale naopak nejhorší... snaha propojit všechno se vším není vždycky zlatá, ale přesto Lovec draků svou partii nakonec uhraje do smířlivého konce. p.s. Souboje draků jsou geniální, James Bond je evidentně v dobrých rukou... ()
Hlavním problémem filmu je scénář, který tak nějak nenechá Forstera více se rozezpívat. Oproti knize je všechno samozřejmě zhuštěnější, stručnější, ale především bohužel povrchnější a více amerikanizované. Dramatickým vyvrcholením filmu chybí naléhavost a drásavost knižních předobrazů, vztahy postav se splošťují a jaksi se vytrácí ta intimita vypravěče a čtenáře, kterou byl schopný Hosseini opatřit svůj román. Těžko říct, do jaké míry bylo možné s tím něco dělat. Nicméně i Forsterova režie je překvapivě chladná a profesorská, prostá procítěného zaujetí "Hledání Země nezemě". Ale abych nekřivdil. I naředěný Hosseiniho příběh stále dojímá a magnetizuje vnitřní silou. Herecké výkony zejména dospělého Amíra a jeho bábá velmi potěší. Soundtrack Španěla Iglesiase má stejnou sílu a citlivost jako jeho práce pro Pedro Almodovara. "Lovec draků" se mi kupodivu nejvíce líbil v prostřední, americké části, která hlavně vztah Amíra s otcem vystihla velmi věrně. Navzdory lehkému zklamání přesto hodnotím Forsterův film veskrze pozitivně. ()
Marc Forster dokazuje, že jeho talent je nekonečný a filmy, které tvoří jsou až neuvěřitelně příjemně a poutavé pro každého diváka. Lovec draků má vcelku jednoduchý příběh o přátelství, které je z větší části vyprávěno pomocí flashbacků, ale dojde i na "přítomnost". Forster využil nejen digitální techniky, především v soubojích draků, ale také herců, kteří jsou neznámí, ale o to lepší. Celý film je vykonstruován skoro až k dokonalosti, kdy se emoce s každou sekundou stupňují a vy fandíte hlavní postavě při cestě za naplněním dávného přátelství. Mimo to jde o poučný náhled do světa afghánských dětí a afghánského světa, který se od našeho, jak je zvykem u podobně založených zemí, dost liší. ()
Scénář: David Benioff .. Když jsem poprvé uviděl český název Lovec Draků, pomyslel jsem si, že půjde nejspíš o nějakého konkurenta pro Eragona. Při bližším ohledání jsem objevil žánr drama, režiséra Marc Forster a fakt, že drak je zde pouze ten létající papírový. A to mi k rozhodnutí o zamíření do kina vlastně stačilo. Forster si zřejmě ještě před bondovkou (které po Casino Royale, navíc s debilním konceptem i názvem Quantum of Solace, vůbec nevěřím) chtěl natočit něco smysluplnějšího, nekomerčního, důležitějšího. A povedlo se! Scenárista David Benioff dodal silný materiál inspirovaný (dnes už vím, že) neméně silnou knihou. Afganistan ’78 je vyobrazen jako skvétající země, byť s interními, politicko-rasovými problémy. Všechno vzala nejprve Sovětská invaze, kterou vytlačil až nástup hnutí Taliban, čemuž se říká z bláta do louže. Divák sleduje příběh dvou dětských kamarádů, které tyto události rozdělí, aby k sobě tokem času opět museli najít cestu. Návrat po letech ukazuje jen zničenou zemi ve spárech fundamentalistické tyranie - pověstná trestní exekuce ukamenováním během přestávky fotbalového zápasu bude jistě patřičným důkazem. V jádru mi Kite Runner připomíná jistou paralelu k Persepolis (tj. kam může rozvíjející se asijský stát dohnat okupace následovaná zpackanou revolucí), jen v jiných reáliích a rozhodně bez odlehčujícího humoru. Tento příběh je nasáknutý emocemi, které díky režii a hudbě (výtečný Alberto Iglesias) fungují. 85%. Black Box projekce. ()
Nadherny film, ktory sa oplati vidiet. Pribeh o priatelstve, zrade, boji s vlastnym svedomim, ale i o laske roznych podob. ()
Citlive. A hoci takmer cela cast navratu do Afganistanu posobi ako scenaristicke cvicenie zo zakladky na temu "zli versus dobri", Forster podobne ako vo Finding Neverland dokaze aj klise prerastajuce do gycu podat tak decentne, ze to nielen neurazi, ale prave naopak - az citovo zainteresuje a na duchu potesi. 7-8/10. A teraz pan Forster.... uz netrpezilvo ocakavam vysledok Vasej prace v sluzbach jej velicenstva... ;-) ()
Mám rád tenhle typ filmů, kdy se za nějakým silným osobním příběhem promítají hybné dějinné události a když jde navíc o dějiny nějak exotické. Marc Forster se rozhodl adaptovat stejnojmennou knihu Khaleda Hosseiniho a vznikla tak freska čítající afghánskou harmonii poklidných 70. let prosperity této pro Evropana skutečně hodně exotické země, sovětskou okupaci v 80. letech, teokratickou krutovládu Talibanu v letech devadesátých, jež byla logickou reakcí na ztrátu národní suverenity a svobody národa, který nebyl nikdy podmaněn a který si nikdy v historii nikdo skutečně nepodrobil. Pro alespoň částečné (jak jen je to pouhou percepcí audiovizuálního díla nemožné) porozumění aktuálně tak hodně medializovaná země skutečně dobře exponovaný snímek. Přes zjevné posunutí rastru od autentičnosti předlohy směrem k ,,amerikanizaci" zobrazovaného, která samozřejmě nejvýše čiší v uměle autentických pasážích afghánské reality, jež je i přesto ovšem velmi sugestivní, je výsledný dojem na americký velkofilm skutečně neobvykle dobrý. Marc Foster koncepčně eufemizuje naturalistické scény a dává svému filmu spíše romantický rozměr, který podtrhuje řada lyrických scén včetně té titulní, čímž navazuje na silnou americkou tradici podobně koncipovaných dramat. Přesto je Lovec draků svou podstatou projekt nekomerční a zasluhuje uznání... Podobné filmy: Ukamenování Sorayi M. ()
Děj je v jádru tuctový příběh o vině, svědomí, trestu, vykoupení a síle přátelství. To co ho v knižní verzi výrazně pozvedává je, krom vypravěčského talentu Khaleda Hosseiniho, pro nás netradiční kulturní prostředí, příběhy v příběhu, třídní detaily, zachycení kulturních rozdílů i dospívání na pozadí hektických veletočů v Afghánistánu a později v Americe. Tedy přesně věci, u kterých hrozí, že by v případě filmové adaptace byly výrazně oklešteny či rovnou zapsány mezi první kandidáty na vyšktnutí... A přesně k tomu také došlo. Zbyla pouze zkratkovitá kostra základního děje, který sám o sobě je prostě naprosto tuctový až nezajímavý. Akorát zasazený do atraktivního prostředí. Takže výjimečnost je ta tam. Přesto si David Benioff místy docela i poradil, když našel například odvahu vyškrtnout celou poslední čtvrtinu předlohy s anabází kolem chlapce a jeho propašováním na americkou půdu či citově vyděračské scény se sebevraždou. Na druhou stranu pro filmové plátno by to byly vděčné slzopudné okamžiky. Herci jsou většinou přesní, v případě dětských rolí přímo perfektní, ale i tady je jeden háček. Dospělý představitel Amíra. Je matný, naprosto bez jiskry a nevěřil jsem mu jediné slovo, natož pohled. A Marc Foster? Opět výtečný, byť tentokrát se tento hravý tvůrce drží spíše v pozadí a do popředí se dere pouze v nápaditých vzdušných soubojích. Lovec draků je tedy ve výsledku sice dobrým filmem, ale pouze průměrnou, a zbytečnou, adaptací. ()
Zprvu se zdá, že se jedná o klasický příběh vystavěný na jedné jediné dramatické situaci, který je podáván jako flashback. Marc Forster, jeden z nejlepších vypravěčů současnosti, ale jde za flashback, aby nechal hrdinu vykoupit, a svým příběhem o vypravěči, který ztratí moc nad příběhem, se navrací ke svému HLEDÁNÍ ZEMĚ NEZEMĚ či STAY - HRANICE ŽIVOTA, které napsal stejně jako LOVCE DRAKŮ David Benioff. Pokud v HLEDÁNÍ ZEMĚ NEZEMĚ stačilo uvěřit a fikce se stala skutečnější než skutečnost, v HORŠÍ UŽ TO NEBUDE vítězila diváckost nad vypravěčem, tak tam se v LOVCI DRAKŮ musí přes oběti dosáhnout vykupující síly fikce a její ovládnutí, demonstrované v závěru. A celé je to příjemně nesentimentální a nepatetické, s umnou prací s klišé a s natolik precizně rytmizovaným vyprávěním a dynamicky zrežirovanými "akčními" scénami, že nového Bonda se už nemůže dočkat. ()
Film na který se nezapomíná a na který se určitě ještě podívám a takových je opravdu málo. A zcela jistě si musím přečíst i knihu. - Nebe plné draků. - Malý, hrdý, kouzelný, ale také zranitelný Hassan. - Křehkost dětských vztahů. - Amir a svědomí. - Zajímavá, ale pro mě těžko uchopitelná kultura. A na závěr citace z filmu: "Je jen jediný hřích a to krádež. Každý jiný je z něj odvozen. Když zabiješ člověka, ukradneš mu život, jeho ženě ukradneš právo na manžela a jeho dětem právo na otce. Když lžeš, ukradneš někomu právo znát pravdu." Vyjímečný film a pro mě silný zážitek. ()
Silný příběh a atraktivní prostředí z Lovce draků ještě nedělá dobrý film. To všechno co bylo v knize tak zajímavé, všechny ty charaktery těch lidí, vztah dvou malých chlapců, to ve filmu vůbec nebylo zachyceno nebo jen velmi letmo. ()
O filmu Lovec draků jsem slyšel několikrát a vždycky jsem ho s klidem ignoroval. Nemám v podobné kousky důvěru. Nakonec se to ukázalo jako dost špatné rozhodnutí, protože je vážně docela povedený. Je sice pravda, že někdy je trochu zdlouhavý, ale má dost silných momentů na to, aby se na to skoro zapomnělo. Téma život muslimů bylo a zřejmě ještě chvíli bude dost atraktivní na to, aby utáhlo celkem přímočarý příběh, který zároveň v podstatě nemá pointu nebo i pevný děj. Lovec draků nepatří mezi filmy, které bych po zhlédnutí chtěl ještě někdy vidět, ale o to víc funguje jako jednorázová záležitost, která sdělí přesně to, co chtěla. ()
Škoda, že Marc Forster zvolil příliš pomalé tempo. Dvě hodiny jsou zabijácké a celá prostřední pasáž je imho naprosto zbytečná. První třetina je ale brilantní a souboje draků... to se nedá popsat. ()
Reklama