Réžia:
Alan RickmanKamera:
Seamus McGarveyHudba:
Michael KamenHrajú:
Emma Thompson, Phyllida Law, Sheila Reid, Arlene Cockburn, Sean Biggerstaff, Alan Rickman, Sandra Voe, Sandy Neilson, Christian ZanoneObsahy(2)
Ten den byl takový mráz, že zastavil dopravu a tím i čas. Ale těch osm lidí jako by jej nevnímalo dva chlapci záškoláci, pro které je pobyt v mrazivých pobřežních skalách pořád lákavější, než vysedávání ve školních škamnech. Dvě babky, žijící už jen nekrology a pohřby. Teenageři Alex a Nita, prožívající první okamžiky vzájemného okouzlení. A především fotografka Frances a její matka Elspeth, svádějící spolu věčný boj, v němž se mísí láska a nenávist, starost a nepochopení...
Čtyři dvojice různého věku, čtyři příběhy, odehrávající se ve skotském přímořském městečku, míjející a prolínající se tak jako stopy ve sněhu...
(Česká televize)
Recenzie (56)
Syngergie. Film předkládající synergii, na niž se i můžete napojit, pocítíte to, ale nevysvětlíte. Vědomí a vnímání lidí z jednoho venkovského kraje, jak přikládá k některým motivům, pojmům, obrazům či představám, jež jimi probíhají v ten samý čas. Oheň, vzdálená země, melodie, porod, cigarety, hemeroidy - smrt - je jedno, kolem jakých uzlíků se právě spřádá jemná tkanina, na níž lze divákovi zachytit cosi jako společný dech... moře zamrzlo, jeho rytmický pohyb však pokračuje na pobřeží, v lidech - probíhají jim v srdcích i myslích stejné záchvěvy, postupující čeření, jako by bylo lze pozorovat běžící vlnu. Synergie. Spojitost. Pospolitost, již není možno dokazovat či hájit (co ví kapka v moři o vlně), o niž se nelze opřít, jíž se nelze dovolat, a která jenom je - uchopitelná a použitelná tak efemérně jako představa, že některá z postav slyší filmovou hudbu. Ale dojemná. *** Nebudu filmu ubírat hvězdičku proto, že se jeví příliš laskavý, lidumilný. Protože není - ten obraz pospolitosti nemá utěšit, každý tak jako tak zůstává sám na svoji bolest, ten pohled je dostupný až povznesenému srdci a mysli, a pak už zase není útěchy zapotřebí. Snímek o společném dechu, spřahání sil, jež tvoří chvějivý obraz viditelný jen z výšky, jež není dostupná těm, kdo se obrazu účastní. Ale přesto, že synergii mohou jen tušit a nikdy se jí dovolat, jedno je zřejmé - představte si to pusto a prázdno, to mrtvé ticho mezi lidmi, tu hrůzu a marnost, rozpadlost, kdyby nebyla. Tenhle film je tak vlastně niterným důkazem její existence, okouzleně ji předvádí, aniž by nás potřeboval těšit, i na tom, jak se tady zalíbezněně usmívám. ()
Úžasné! Nemám slov. Tohle je velice povedený film, a to, že je velice specifický a velice citlivě podaný z něj dělá jeden z největších filmových zážitků, které vám jen komorní film s malým počtem herců může nabídnout. Musím se přiznat, že na tenhle film jsem byl zvědavý od té doby, co jsem se o něm poprvé dozvěděl, což bylo v době, kdy jsem psal pro ČSFD biografii Seana Biggerstaffa. Už tehdy mě ten film zaujal a nyní, po nějakých 14 měsících, jsem ho konečně viděl. A mé nadšení nezná mezí. Nutno dodat, že už samotné jméno režiséra, kterým je jeden z mých nejoblíbenějších herců Alan Rickman, budí respekt. A jemu se skutečně povedlo natočit úžasnou filmovou podívanou, díky které jsem se dokázal na necelé dvě hodiny oprostit od všeho ostatního a vnímal jsem jen hloubku a intenzitu výpovědi, která se právě před mým zrakem odehrávala. Fim je přitom postaven na velice prostém, ale o to zajímavějším nápadu. Ve Skotsku je právě zřejmě nejchladnější den v roce a divák má možnost sledovat, co právě tento den dělají celkem 4 páry lidí. Asi nejsilnější příběh je příběh matky a dcery, ze kterého chvílemi mrazilo a který byl tak úžasně zahrán oběma herečkami, že jsem si celou dobu myslel, že tohle se opravdu stalo, že to není zahrané, ale že to je realita. Druhý příběh, který mě dokázal také velice zaujmout, je příběh mladíka, do kterého je už delší dobu zamilovaná jedna dívka od vedle a právě dnes spolu tito dva mladí lidé stráví zajímavé dopoledne. Třetí pár, to jsou dva malí školáci, kteří šli za školu a tráví volno u zamrzlého jezera. Herecké výkony malých chlapců byly naprosto bravurní a tenhle příběh asi končí vůbec nejzajímavěji. Z toho konce na mě překočila veliká úzkost a skoro až strach, protože já bych tak odvážný, jako byl Tom, rozhodně nebyl. A poslední příběh, který dostává asi nejméně prostoru, to jsou dvě důchodkyně, které rády objíždějí cizí pohřby. Tady se ničeho zajímavého příliš nedočkáme, pouze snad strachu ze smrti, který je ostatně trochu naznačen i v prvním příběhu. Tohle je prostě dokonalý film, který jsem si kompletně užil a jsem z něj nadšený. Je zvláštní a zajímavé, co úžasného se dá natočit, když se sejde kvalitní námět, nadaný režisér a 8 talentovaných herců. Takže za sebe uděluji velice silných a přesvědčivých pět hvězdiček. ()
výrazově silný film s příjemnou kamerou i hereckými výkony. Příběh je poeticky melancholický a střídají se v něm rádoby všední rozhovory tří dvojic. Svůj velký díl k atmosféře dodává i prostředí zamrzlého městečka u moře. Ale ani toto všechno u mě nevyvolalo dostatečně silný zážitek pro vyšší hodnocení, takže jen silnější 3*, avšak bez chuti si to zopakovat. Přesto doporučuji náročnějším divákům a vidím tady na skóre, že si své oblíbence našlo a zaslouží si je. ()
Krajina ako nakreslená ceruzkou, príbehy ako domyslené k umeleckým fotkám, charaktery ako z libreta, ktoré sa inšpirovalo nežnou klavírnou melódiou, film ako pohladenie po duši. Jedine škoda, že sa príliš tlačilo na pílu v snahe o katarziu u všetkých postáv a že sa tu stretol použitý pátos s panenskou estetikou. Alan Rickman vo svojom debute dlho siahal na dokonalosť, ale dlho ju neudržal. Zanechal však vo mne rôzne pocity, až som zabudol premýšľať nad názvom. Môže byť myslený tak, že autor vidí najväčší potenciál v jedinej z dvojíc, ktorá bola opačného pohlavia? Pretože jedine tam bol nejaký hosť doslova (v dome)? Nie, matka s dcérou predsa stretli chlapcov, s ktorými sa stali navzájom hosťom, pretože jeden ponúkol závetrie a teplo ohniska a druhá zase karamelky. O Rodičoch s deťmi by sa dalo tiež filozofovať, kto tu má kedy pozíciu domáceho a kto hosťa. Samotní chlapci našli mačiatka, ktoré uchýlili vo svojom šate a poskytli im tak prístrešie. Boli hostia ľudského náručia. A staré dámy sa pre zmenu votreli na pohreb, tak na tie pomenovanie Zimný hosť sedí asi najviac... ()
Film je přeplněný dialogy, které jsou ale natolik skutečné, že člověka úplně vtáhnou do hry. Všechny dvojice (matka-dcera, důchodkyně, kamarádi a kluk a holka ze zastávky), které spojuje společný čas a místo, jsou skvěle napsané a zahrané. Nemá to hluchých míst a leckdy se člověk nad vyřčenými moudry fakt pozastaví. Dominují samozřejmě scény Phyllidy Law a Emmy Thompsom, ale zbytek taky nemá chybu. Působilo to na mě jako oslava života, i když to bylo spíš o těch smutných věcech. A za ten závěr jednoznačně hvězda navíc. 90% ()
Galéria (24)
Zaujímavosti (5)
- Hlavní role Frances a Elspeth si zahrály skutečná matka s dcerou Phyllida Law a Dame Emma Thompson. (makimarketa)
- V 2:46 počas úvodných titulkov má režisérske cameo Alan Rickman. (Elessar.)
- Alan Rickman a Sean Biggerstaff se po tomto natáčení setkali také během účinkování ve filmech Harry Potter a Kámen mudrců (2001) a Harry Potter a Tajemná komnata (2002). Následně se setkali také s Emmou Thompson ve snímku Harry Potter a Relikvie smrti - část 2 (2011). (Elbarto08)
Reklama