Obsahy(1)
Cyklus časosběrných dokumentů Manželské etudy proběhl obrazovkou České televize v lednu a únoru 2006 a vyvolal nebývalý ohlas. Zejména pátý příběh v pořadí, kdy na konci natáčení tragicky zemřela dcera hlavní hrdinky. Diváci se vzbouřili proti nešťastnému osudu a aktivně vstoupili do děje. Zoufalé matce Marcele začali posílat peníze, volali jí, psali, pomáhali. To je pro režiséra velká výzva. Dokumentaristka Helena Třeštíková pohlíží na Marcelu v nově zpracovaném dokumentu. Snímek získal cenu za nejlepší evropský dokument na mezinárodním festivalu v Sevile a cenu za nejlepší dokument na přehlídce českých filmů Finále Plzeň 2007. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (137)
Dokument o sérii neuvěřitelných (a o to mrazivějších) životních tragédií, který je krom mnoha jiného výjimečný i občasným prolínáním intradiegetického a extradiegetického světa (dialogy Marcely s Helenou, "vstup" režisérky na scénu v strašidelné scéně Marcelina omdlení). Toto prolínání se u Marcely neobjevuje pouze v rámci filmových záběrů, ale i v přesahu mimo dokument - zpětná divácká vazba umožnila Marcele alespoň trochu vylepšit její tíživou životní situaci... ()
Inzeráty jsou na nic, o tom jsem, byla a budu přesvědčena. ___ Ráda bych, aby se na tento film dívali všichni muži, kteří tvrdí, že chtějí ženu přirozenou od přírody, a aby se potom podívali do zrcadla a hleděli si takovým tím hlubokým, přemýšlivým pohledem do svých vlastních krásných dokonalých očí. Kouzlo časosběrného je naprosté, dokonalé, nepřenosné, nepoužitelné nikde jinde. Pořád nevím, jak se na takové filmy dívat, já, fanynka všeho komponovaného, dělaného na efekt, obdivovatelka Charmse a Triera a Hanekeho a Pasoliniho a vůbec všech bizardních absurdních magických nereálných kompozic, které jsou (?) stejné jako život v této nejsyrovější podobě. Lze se podívat skutečnému člověku jako je Marcela do očí a říct mu, že v rámci umění lze vnímat lidi, kteří pojídají jiné lidi a vraždí, protože je to baví, a znásilňují, protože nemají odpoledne co dělat, jako všechny další jiné lidi, dívat se na ně bez zhnusení nebo dokonce cítit obdiv a respekt, že to tak někdo vymyslel a sepsal? Mohu psát po srmti svojí vlastní matky o smrti beze studu nad tím, co jsem to vlastně za člověka? Ale já o tom psala již za jejího života a takové věci mi připadaly jako nevyhnutelné. U Marcely nepřemýšlím nad Marcelou, aspoň já ne, není samojediná a není nijak neobvyklá, naopak ukazuje malost a zveřejňuje to, že takoví jsou všichni, všem se něco podobného děje, každý je takový, nikdo nevyčuhuje. Síla tohoto filmu (vyhýbám se označení dokument) je v tom, že vzbuzuje pochybnosti, vyrojují se otázky, nastolují dilemata, jak se podobnému životu vyhnout. Lze to vůbec udělat, lze si podržet jednu myšlenku po delší dobu nebo snad do konce života, je možné nezabřednout do vlastní neschopnosti a slabosti a nezabřednout do neschopnosti a slabosti ostatních a celého davu, který reprezentují? Chci říct, je člověk člověkem za každých okolností? Nevím, ale budu o tom přemýšlet. ()
Helena Třeštíková měla nesmírně štěstí a čuch na hlavní představitelku. Život Marcely je jedno neštěstí za druhým, až z toho mrazí, a plně naplňuje představy, že nejlepší scénáře píše život sám. Takže už stačilo "jen" sledovat a vybrat to nejzajímavější. A jen dávám do uvozovek, protože je jasné, že bez talentu režisérky by ani tak drsný příběh, jako má Marcela, nemusel hned znamenat, že se bude jednat o skvělý film. A oceňuji i vytrvalost, točit časosběrné dokumenty jistě není jednoduché... ()
Marcela je mi silně nesympatická a to převládá již od začátku dokumentu, kdy je ještě mladou dívkou a chystá se do manželství. Dost jsem pochybovala o její psychické vyrovnanosti v mládí a rok od roku se to stupňovalo. Tato žena si zažila mnoho utrpení, to ano, ale nechci ji soudit, jelikož ji neznám osobně, a toto je narozdíl od jiných osob v dokumentech, reálná bytost, jejíž příběh sledovalo velké množství lidí a nechci ji nějakým způsobem urážet. Je mi moc líto její dcery, ale "vyrovnala" se s tím podle mého názoru dobře. ()
Z Manželskych etud je Marcela nejpůsobivější (platí i na tuto, rozšířenou verzi), což je dáno i tim, že její zivot patří mezi ty drsnější. Jeden smutný obraz za druhým, i ty, kde se lidé smeji a jsou v tu chvíli veseli, jsou v podstatě hrozně smutne. Líbi se mi, jak Třeštíková k natáčení prřstupuje - vždy jen pár otázek, neexhibuje, takřka nekomentuje, jen se dívá. Je z ní přitom cítit účast s lidmi, které točí - a nemyslím tím pokryteckou účast bulvárnich titulků typu "Karel je v nemocnici! Dcerka pláče." A lidi, které točí, to musejí vědet, protože nechat si pustit kameru k sobě takhle blizko je pro mě osobněnepochopitelné. Shrnuto: velmi dobré!... 85% ()
Galéria (10)
Fotka © Aerofilms
![Marcela - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/899/164899327_0b2003.jpg)
Zaujímavosti (3)
- Příběh Marcely a jejího exmanžela Jiřího byl již při natáčení v osmdesátých letech svým rozsahem připraven na uvedení do kin pod názvem Z lásky (1988). Dovyprávění osudu Marcely ve snímku z roku 2007 je podle slov autorky Heleny Třeštíkové pouze logickým vyústěním událostí. (hippyman)
- Na plzeňském festivalu českých filmů Finále získal snímek roku 2007 cenu pro nejlepší dokument, čímž se stal držitelem Zlatého ledňáčka. (Tom_Lachtan)
Reklama