Obsahy(1)
V tomto děsivém snímku jde o boj o přežití v nehostinné džungli, do které přilétá na výpravu čtyřčlenná skupina. Nastanou ale nečekané komplikace, a aby toho nebylo málo, přijdou na scénu běsnící kanibalové. Fyzický a psychický teror nabírá na obrátkách. Pitva živého krokodýla, vražda právě narozeného dítěte a hrubé násilí páchané na ženách, to jsou bestiální záběry, při kterých vám za doprovodu podivné hudby běhá mráz po zádech. (Levné knihy)
(viac)Videá (1)
Recenzie (65)
Dříve, než Ruggero Deodato světu ukázal, co je to skutečný horor, natočil snímek The Last Cannibal World. Tedy film s kanibalskou tématikou, na který se, stejně jako v případě Cannibal Holocaust, valí vlna kritiky, popřípadě nadšení nad dobře odvedenou prací zobrazující teror, strach a nejistotu hlavního hrdiny v plné parádě. Leč z hlediska mého tomu tak není. Možná jsem očekával až přílišnou brutalitu, jež nám byla ukázána v již zmíněném Cannibal Holocaust, možná kanibalské orgie, možná více kontroverze, možná něco jiného, nevím... Výsledek však, podle mě, dopadl příšerně. Postavy se chovali jako idioti, hudba se k filmu absolutně nehodila (leda by se jednalo o porno ze 70.let), kanibalové byli k smíchu a strach a teror v nedohlednu. Oproti Cannibal Holocaust je toto jen obyčejná zívačka a jsem rád, že to bylo viděno teprve až po něm, protože kdoví, zda bych po této příšernosti dokázal dát Deodatovi druhou šanci. Ta jedna hvězdička za jednu dvě solidní scény (především pitva krokodýla) a krásnou kanibalku s prsy číslo tři. ()
Jeden z prvních a rozhodně těch lepších "cannibal" horrorů. Sympatické je na něm to, že opravdu funguje i jako dobrodružná story malé výpravy, kterou ta hnusná džungle doslova sežere. Anakondy, krokodýli a lidojedi jsou jen slabým výčtem všeho nebezpečí, i když hlavními záporáky zůstávají samozřejmě titulní domorodci. Nějaký ten lidský chod rozhodně nechybí, ale dojde i na pár jiných chuťovek, třeba brutální vykuchání krokodýla nebo porod, po němž domorodá matka hodí své novorozeně dalšímu krokodýlovi. A závěr je celkem nečekaný nervák, v němž hrdinovi musíte držet palce. ()
Zpropadené nitro džungle, srdce které nemá slitování, strach z noci a obava ze svítání. Ať už chci nebo ne, prostě mě pronásleduje jak černá ruka srovnání nechvalně proslulým Cannibal Holocaust, který se díky své pověsti, jakémusi zosobnění mezí lidského vkusu stal oním nejšokujíčtějším kanibalským hororem všech dob. Samotný předchůdce kultu (nebo chcete-li „kultu“) The Last Cannibal World je trošku jinde z několika ohledů. Prvně samotnou formou příběhu, který se neváže na linku jakéhosi pseudodokumentu a krom periodické kadence násilností snaží se i vyprávět, převyprávět hrůzné zážitky, snaží se o nápadnější dějové zlomy, o celkovou dějovou barvitost. Na to navazuje forma zpracování, naturalistická dokumentární surovost Cannibal Holocaust je potlačena na surovost obrazovou, stylem kamery, snesitelnějším provedením závěru, větší filmovostí. Co se složky „animal masakr“ týče, je velmi podobná svému následovníku, linku děje prokládají mnohé náhledy na potravní návyky pralesních predátorů, náležitě kvalitně ozvučené, stejně jako usmrcení nebohé zvířeny člověkem. Nemohu nezmínit hudební složku, ta která mě u Kanibalů totálně zmrazila, tady spíš v rukou Ubalda Continiella nenuceně rezonuje s dějem, jen ústřední plnější motiv děj umocňuje. Obraznost, nahota, sexualita, brutalita, tohle vše je díky tomu o něco více filmové, tudíž ne tak mocně znepokojivé jako Kanibalů (není tu tak tenká hranice mezi fikcí a realitou), byť samotné defilé graduje v hodně drsných otáčkách a nezůstává naturelu všech následných kanibalistických hororů nic dlužno. Shrnutí? Trochu opomenuté dílko, které jednoznačně svou povětší a znásobením všech výše zmíněných aspektů předčily Cannibal Holocaust (1980) a Lenziho Cannibal Ferox (1981), rozhodně není výrazně horší nebo propastně méně znepokojivé. Varany nežeru, nemám tak výběru [final rate: 55%] ()
Vítejte ve světě neobyčejných možností. Máte jedinečnou příležitost odhodit zábrany a zasednout do školních lavic na hodinu anatomie. Rozčarování z lidské nahoty ze mě vyprchalo již po prvních minutách exkurze. Byl jsem poučen o prastaré skutečnosti, že obnažené lidské tělo je přirozeným zdrojem neutěšitelné fantazie v lidském životě. Milovníci zvířátek si přijdou na své. Uvidíte kozičky i ptáčky, ale až se vrátíte do své rodné vsi, nezapomeňte se zahalit, poněvadž příslušník policejního oddělení by pro to nemusel mít pochopení. ()
„Poslední kanibalové“ rozhodně nejsou klasický kanibalský film v tom smyslu, že jde jen o ten hnus. Je zde i příběh, který je napínavý a který se dá sledovat, jen s tím rozdílem, že sem tam zavřete oči, když se zde zabíjí nějaké to zvíře. Jinak snímek ukazuje to, že někdy prostě musíme udělat skutečně hrůzné věci, pokud si chceme zachovat vlastní život. Není to dokonalé, to ani omylem, ale ve srovnání s podobnými kusy to přece jen silně vyčnívá. ()
Galéria (28)
Zaujímavosti (4)
- Film se natáčel především na filipínském ostrově Mindanao. (gjjm)
- Toto byl první film Ruggera Deodata z oblasti okrajového žánru kanibalských horrorů. Později natočil "ultimátní" a nejznámější kanibalský film Cannibal Holocaust, kterým tento film zastínil. Jistou dobu byl tento film v UK na seznamu "videonasties" filmů, tedy zakazovaných filmů z důvodu brutality a násilí. Stejně tak byl v mnoha zemích zakázán z důvodu zobrazování násilí a brutálních scén. (Flipnic)
- Ruggero Deodato zvířil novou vlnu vzmáhajících se kanibalistických hororů Posledními kanibaly a o dva roky později Cannibal Holocaustem. (Rodriguez)
Reklama