Réžia:
Francis Ford CoppolaScenár:
Francis Ford CoppolaKamera:
Mihai Malaimare Jr.Hudba:
Osvaldo GolijovHrajú:
Vincent Gallo, Alden Ehrenreich, Maribel Verdú, Rodrigo de la Serna, Erica Rivas, Klaus Maria Brandauer, Leticia Brédice, Sofía Gala, Carmen Maura (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Bennie (Alden Ehrenreich) se vydává do Buenos Aires, aby našel svého zmizelého bratra. Jeho bratr býval slibným spisovatelem, nyní je pouhým stínem svého bývalého já. Jednoho dne Bennie objeví bratrovu téměř dokončenou hru, která může být vodítkem k pochopení jejich společné minulosti a vyřešení vzájemného vztahu. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
Recenzie (59)
Jsem rád, že Coppola si na staré kolena může točit co chce a nikdo mu do toho nekecá. Tetro není určitě film pro všechny, ale mi se osobně líbil a to hlavně díky skvělé kameře, hereckým výkonům a atmosféře. První polovina snímků je hodně kvalitní, ale bohužel druhá už tak dobrá není. ()
║Rozpočet $5miliónov║Tržby USA $518,522║Tržby Celosvetovo $2,632,520║ ()
Dílo člověka, který ví, že dívat se do světla přímo může být smrtící. V kombinaci divadelnosti, archaičnosti, aluzí, freudiánských schémat a stylizace nachází Coppola kýžené narativní bezpečí, bezčasí, dokonalou kontrolu nad tím, co vypráví. Zvláštní a velmi bohatá kombinace mnoha inspirací (od černobílých klasik let 40., 50. až po almodovarovskou expresi) tak vyhlíží monumentálně a petrifikovaně, jako ony patagonské ledovce. Emoce se tu hýbou pomalu jako ledový masiv, studí, nezasáhnou, film se bezpečně kuklí do promyšlených drah a schematizovaných obrazů rodinného rozkladu i tvůrčích muk. Coppola opravdu natočil svůj testament - tady už není prostor na drásavost a experiment, jen na pohyb v bezpečně ohraničeném prostoru mistrovsky nasvícené a nasnímané scény, která je z velké části coppolovským soukromým divadlem. Tetro jen těžko zasáhne, ale rozhodně patří k pozoruhodným počinům pro pár vyvolených. ()
Světlo, stín, tma. První záběr: můra znovu a znovu dopadá na žárovku, bolestně se pálí, ale nemůže ovládnout evoluční program užitečný tam, kde září jen světlo měsíce - to světlo ji k sobě prostě táhne. Černobílý obraz, ulice, na níž světlo předměty maluje stíny, něco osvětlí a jiné skryje... Subjektiv si poznamenává: "Výrazné osvětlení." Záměrně zjevné, jak se ukáže později. Světlo reálné si hraje v příběhu se světlem přeneseným. V místnosti, v níž se Tetro nachází na začátku filmu je černočerná tma... NÁSLEDUJÍ SPOILERY. Mezi světlem a stínem se musíme tázat, co může být dovoleno člověku, géniu, umělci, který vrhá světlo. Můžeme na něm hledat stín? Můžeme v něm nacházet tmu? Bude v jeho záři vidět naše světélko? Máme svou cenu a práva i když jsme sirka vedle obloukové lampy? Smíme soudit život génia, když tak září? Coppola snad říká, že smíme. Taky myslím... Škoda jen, že ke konci nám možná až příliš vysvětluje tu svou "světelnou" metaforu. KONEC SPOILERŮ. Coppola zase na moment utekl nejmainstreamovějšímu Hollywoodu. Zatím se mu to podařilo snad vždy. V Argentině, Vietnamu či Rumunsku je mu asi lépe. Oprostí se od klasických hollywoodských filmově-hudebních klišé prostě tím, že se poddá hispánským rytmům. Odhodí profláklé stars a šáhne po svěže jiných tvářích. Možná se mýlím, ale chvílemi se snad baví i tím, že některé aspekty tohoto filmu připomínají telenovelu (SPOILER - "Nejsem tvůj bratr, jsem tvůj otec" KONEC SPOILERU). Umisťuje zábavné glosy stran umělecké tvorby (kritika přijetí díla...)... Ještě ten Coppola nepatří do starého železa, jak jsem si myslel po Youth without youth. Slabé ****. ()
Trýznivá a bolestná je někdy minulost, ale Bennie to nevzdává a chce o své rodině vědět co nejvíc, protože o ní téměř vůbec nic neví. Po delší době přijíždí za svým bratrem Tetrem, který na to má oproti Benniemu opačný pohled a nechce mít se svou rodinou, potažmo minulostí vůbec nic společného. Rozhodně nebude tenhle snímek každému sedět, protože je svým způsobem zpracování originální, ale já byla nadmíru spokojená. Současnost je v černobílém provedení a minulost je barevná, to už je samo o sobě zajímavé a navíc některé vzpomínky byly formou různých obrazů, dokonce i baletu, kde byla jedna baletní scéna u moře v té finální části opravdu nádherná. Coppolu až tak moc nakoukaného nemám, ale začíná se mně dostávat pod kůži, například představení Fausta, to by dokázal vymyslet málokdo:-) Nevím co od toho kdo čekal, ale já byla s Tetrem (tím myslím i Vincenta) moc spokojená. ()
Formálně bez chyby, ale taky bez srdce a strašně rutinní. Coppola se tváří komplexně, aniž by se dostal dál než za dávno vyřčené. ()
Trýznivý film jako formou i obsahem brilantně podaná umělecká zpráva o osudových věcech lidských - a že to nemusí být všechno vždycky jen "hra", byť tahle měla nakonec konec (k dobru věci!) vcelku dobrý... A ještě že to pořád říkám - "nedělejte si lidi zbytečně a marně ze života peklo", že... . . . Jen mi kalí radost, co bude, až filmaři jako F.F.C. už nebudou... - - - - - (Poprvé viděno 13.1.2013 na dvd /s původní zvukovou stopou a č. titulky v originálním formátu obrazu/, hodnocení 314., komentář zde jako dvaatřicátý - 15.1.2013) ()
Coppolova výprava do světa klubového filmu. Už dopředu jsem tušil, že to bude dějově zašmodrchané, protože to je přesně parketa pro podivína Vincenta Galla. Tetro je taková příjemná černobílá jednohubka, na kterou už si ale za pár dní nejspíš ani nevzpomenu .. ()
S Tetrem Francis Ford Coppola dále rozvíjí nový směr ve své tvorbě nastolený rozporuplně přijatým (avšak fascinujícím) snímkem Youth Without Youth, stále více se odpoutává od mainstreamu a navzdory vysokému věku ke svým autorským počinům přistupuje jakožto mladý nadšenec toužící po stylistických a formálních experimentech a vyzývavém ohýbání představ o adekvátním filmovém tvaru. Tento „filmový spratek“ mladé generace filmařů 70. let může být díky oběma výše jmenovaným filmům konečně považován za opravdového auteura, jehož odhodlání sejít ze zažité cesty a vzdát se osvědčených postupů s rizikem odmítavého přístupu běžného diváka mi připomíná práci filmařů francouzské nové vlny 60. let v čele s Jeanem-Lucem Godardem. On má Tetro celkově velmi blízko k francouzské nové vlně, a to nejen z hlediska nepřátelství vůči konvencím. Sama titulní postava je velmi vzdálená představám klasického konzervativce, charaktery a vztahy jsou centrem vyprávění a místo trojaktového rozvržení je příběh spíše episodický – místo kauzality očekávejte nahodilost v duchu italského neorealismu. _____ Pokud chcete porušovat pravidla a bořit konvence, musíte je nejdříve dobře znát a jestliže filmaři jako Godard, Truffaut, Rohmer nebo Rivette pěstovali své intelektuálské kvality v oblasti filmu jakožto filmoví kritici a teoretici (časopis Cahiers du cinéma), Coppola byl vržen přímo do víru formujícího se nového Hollywoodu, kde tvořil žánrové snímky a osvojoval si filmový klasicismus. Nyní ve věku jednasedmdesáti let se Coppola úplně neříká klasického stylu, ale jako tvůrce-veterán ho transformuje, deformuje a různě ohýbá. Z jeho práce lze poznat, jak si je jist filmovým médiem a o to více pak může zajít do krajnosti ve svém experimentování, aniž by se výsledné dílo roztříštilo ve změť nesourodých výjevů. Z formálního hlediska lze u Tetra zpozorovat některé prvky totožné s Coppolovými Dravými rybami (taktéž autorská záležitost) – především pak důraz na fotogenii jednotlivých záběrů snímaných na černobílý materiál, přičemž zde Coppola s kameramanem Mihailem Malaimarem inklinují k představě o fotografii do let 80. – fotogenie je chápána jakožto umění mizanscény, pečlivého komponování a přesného svícení, které mé blíže k realismu než ke stylotvornému užití. Jestliže se ve dravých rybách objevovaly některé předměty v barevné podobě (zlaté rybky v akváriu), Tetro obsahuje scény, které jsou kompletně barevné a dokonce mají i jiný formát – 4:3 – jedná se o scény z minulosti (divák je z klasických filmů zvyklý na obrácený postup – přítomnost je snímána barevně, flashbacky pak černobíle). Tetro, ač nevšední, je vizuálně nádherný – stejně jako zmíněný film Youth Without Youth – a doufám, že bude Coppola s Malaimarem i nadále spolupracovat. ____ Tetro osciluje mezi groteskou a vážným dramatem, svět tohoto filmu obývají groteskní figurky i tragické postavy s problémy jak z antického dramatu a při této bipolárnosti jsem si okamžitě vzpomněl na neorealistickou klasicku Roberta Rosselliniho Řím, otevřené město. Doufám, že nízký divácký zájem (a nepochopení) u Tetra i Youth Without Youth Coppolu neodradí v dalším rozvíjení dosavadní tvorby, byla by to velká škoda, protože to jsou díla nadmíru zajímavá. () (menej) (viac)
FFC v podstate nakrútil klasickú melodrámu so stokrát videnými zvratmi natoľko artovo, až je z toho proste art. A pozerá sa na to dobre, dve hodiny uplynú bezbolestne, čo je zásluhou viac hercov, najmä teda Galla, ako scenára prinášajúceho v závere kvázi šokujúce zvraty. Gallo hrá svoju bohémsku postavu napoly vážne, napoly ako paródiu na bohémov, alebo aspoň tak som ho vnímal a táto poloha mu sedí perfektne. Tak ma napadlo, či v podstate nie je Tetro aj skrytou paródiou na Impérium vracia úder, ale asi nie. No a milovníci šteniatok Tetro budú milovať. ()
Coppola je už asi vážně za zenitem a to ten film vypadal ze začátku tak dobře. Příběh nenudí a výběr herců se povedl, v polovině filmu se ale stejně něco pokazí. Druhá polovina, je jeden velký nesourodý chaos, ve kterém děj zůstane na mrtvém bodě. Ani Gallův typický osobitý projev nic nezachránil. ()
Film, který mi připadal úžasný... v jakýchsi vlnách, mezi kterými prostě až tak skvělý nebyl. Francis Ford Coppola paradoxně v závěru své filmařské kariéry dospěl do sféry nezávislého filmu, kde většina režisérů začíná. Výrazné svícení si dokonale rozumí s černobílou kamerou, příběh sice v závěru vypadá jako něco z argentinské telenovely, ale má svá silná místa. Rozhodně pozoruhodný počin (70%). ()
Trochu chorobná variace na téma "v každí rodině je něco". Je tu sled nádherných obrazů s "latino" náladou. Hispánsky líné tempo. Vychutnávání života od kavárny ke kavárně . Jsou zde lehce operetní figurky. Filmu vévodí Maribel Verdu a její nevtíravá přirozená neútočná krása. Klíčovou úlohu si zde drží hudba.Uvnitř příběhu to Coppola svou psychoterapií uměním přehnal a není to jeho nejsilnější dílo. ()
Bohužel si nemůžu pomoct. Na mě to celé působilo velice zvláštním dojmem. Rozhodně nejde o film, který je určen pro každého diváka. Je to takové těžko stravitelné. Myslela jsem, že se filmem nedokážu vůbec prokousat, ale zajímalo mě, jak je to s Tetrovou rodinou. Tetro mi silně připomínal Quentina Tarantina. ()
Proč je jen umění často tak nudné? ()
Kdyby to bylo natočeno barevně, podepsal by se pod to Almodóvar, Tetrovu družku by hrála Penélope a film by pak možná tak nenudil. Jenže tohle je od starého mazáka Coppoly a tak vidíme akorát klon mladého DiCapria v slušně natočeném černobílém dramatu o vyrovnávání se s minulostí a vytahování kostlivců ze skříně. Vincent Gallo je tady opět vynikající. Závěr se tvůrcům příliš nezdařil a ''překvapivou'' pointou tak zastínil kvality předchozího děje. ()
S hodnocením Tetra to bude sakra těžký, protože zákonitě každý, kdo na to půjde, zkrátka čeká Kmotra. Leč ten se nekoná. Coppola je pan režisér, o tom žádná. Tady je to vidět z každýho záběru - to, jak si tady hraje s černobílou kamerou, je fascinující a dlouho jsem to neviděl. Vytváří fascinující obrazy, který by se klidně mohly rámovat. Kompozičně je to zkrátka moc fajn. Horší je to s příběhem, ten se hrozně táhne a nějak ne a ne diváka k sobě dostat. Místy je to opravdu podobný telenovelám (hlavně závěrečný zvrat), na druhou stranu Coppola má nad postavami nadhled, takže si může dovolit lehkou ironii a sarkasmus. Oba herci jsou výborní, leč Gallo mi přišel o chlup lepší, Ehrenreich je totiž podobnej DiCapriovi a přijde mi, že toho někdy lehce zneužívá a snaží se stavět do jeho pózy. Závěrečný zvrat mi bohužel přišel nedůvěryhodný a zkrátka jsem jim to nezbaštil, takhle to skončit nemělo. O tomhle filmu se určitě dá diskutovat v úzkým kruhu fandů filmový řeči a na specializovaných školách, formálně je fakt povedenej. Příběhově je to horší a prostě mě to nedostalo. Ale Coppola pořád umí. 60% ()
V tomto většinou černobílém filmu byla velmi dobrá kamera, to jsem si mockrát hodně lebedil. Herci nehrají špatně, ale samotný příběh jen takový nijaký, ne moc zajímavý, což je škoda, protože to se pak dostavuje pocit jisté rozvleklosti. Ale určitě stojí za to, podívat se na něj, protože je to alepsoň po formální stránce dobré. ()
TETRO je Coppolovym návratem k nezávislým artovým kořenům. Jako by se tímhle kouskem snažil navázat na RUMBLE FISH. Stylově se mu podobá, ale bohužel není tak emocionálně silný a poetický. Každopádně tím dokázal, že ještě stále nepatří do starého železa. ()
Za pozdní mistrovské dílo tento film nepovažuji, přestože ta černobíle nasnímaná operně- divadelní stylizace s barevnými flashbacky a tanečními vsuvkami je formálně promyšlena dokonale. Maribel Verdú s přehledem přehrává oba představitele hlavních mužských rolí (V.Galla považuji přímo za castingovou chybu), Leticia Brédice a Sofía Gala jsou půvabné (zvláště když se svléknou) a zajímalo by mě, zda Tetra zhlédl Jack Nicholson a co by podotkl k závěrečnému "šokujícímu" odhalení. A větu ve scénáři: "Váš názor už mě nezajímá" si tvůrce Coppolova formátu směrem ke kritikům opravdu může dovolit. ()
Reklama