Réžia:
Petr ZelenkaKamera:
Alexander ŠurkalaHudba:
Jan A.P. KaczmarekHrajú:
Ivan Trojan, Igor Chmela, Martin Myšička, David Novotný, Radek Holub, Lenka Krobotová, Michaela Badinková, Lucie Žáčková, Marek Matějka, Jan Kolařík (viac)Obsahy(1)
Příběh se odehrává v současném Polsku. Do Krakova přijíždí skupina pražských herců v čele s režisérem hry, aby na alternativním festivalu v netradičním prostoru oceláren uvedla jevištní adaptaci Dostojevského hry Bratři Karamazovi, jejímž základem je vyšetřování otcovraždy. V divadelním dramatu, nabitém emocemi - láskou, žárlivostí, nenávistí, se řeší otázky víry, nesmrtelnosti a spásy lidské duše. Na pozadí divadelní zkoušky sledujeme osudy hereckého souboru, komické příběhy herců a režiséra. Do děje zasahuje i osobní tragédie jednoho z diváků, který projeví nezvyklé přání: poprosí herce, aby zahráli jenom pro něj. Zkouška se promění ve strhující představení, kdy herci vystupují pro jediného diváka. Náhle největší drama neprobíhá na jevišti, ale v hledišti... KARAMAZOVI jsou dramatem o morálce, povaze člověka, lidském svědomí, vině, trestu a odpuštění. Film není jen psychologickou sondou do zpustošené ruské duše, ale reflektuje aktuální téma odpovědnosti člověka za své činy. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (760)
Zaujímavý film, počin, hrať Dostojevského v postsovietskej polskej Novej hute, troška mi vadila niekedy až rušila druhá línia filmu a napokon bezutešný záver. Ten zobral tomuto filmu jeden môj bod :(. ()
To zpracování mi teda vůbec nesedlo. Otevřeně se přiznám, že jsem se celou dobu ztrácel a moc nechápal o co jde, proto nejspíš to nelichotivé hodnocení. Očividně tohle není film pro mainstream, který jsem tak nějak čekal, nedostal a odešel nepoznamenán. 25% ()
Fjodor Michajlovič Dostojevskij stvořil několik stále působivých psychologických dramat, která sugestivně obnažují psychologickou hlubinu lidské duše až k samotné podstatě freudovských pudů. Zásadní filozofické otázky o způsobu a přijímání života, morální etice, společenských uspořádáních i hodnotách a smyslu jsou zabaleny ve strhujícím formátu a výjimečné hloubce. Nelze se proto divit, že Petra Zelenku oslovili úchvatní Karamazovi. Kultura a umění v industriálních kulisách dodává představám další rozměry a je ve stále rostoucí oblibě. Technická strohost a účelnost se proměňuje ve zvláštní svět, kde každá myšlenka dostává svůj hmotný tvar a melancholickou vůni tvoření a úzkosti. Poezie dostává svoji expresionistickou tvář a naléhavě vybízí k zamyšlení. Volné a samozřejmé propojení reality se zkouškou a představením dává vznešeným ideám stále aktuální status. Loutkové představení a elegantní tanec jsou příjemnou vsuvkou a další možností k vyjádření stavu duše. Hlavní postavou příběhu je zhýralý Fjodor Pavlovič Karamazov (vynikající Ivan Trojan), vypočítavý a nenasytný sobec a hrubián, který bere, uráží a ničí. Dmitrij Karamazov (velmi dobrý David Novotný) je nenapravitelný hýřil, pijan a sukničkář, který v každé chvíli dává vše všanc, aby stále cítil divoký tepot prostopášného života v pudu a chtíči. Ivan Karamazov (dobrý Igor Chmela) je pragmatický cynik a pozérský intelektuál s ostentativním přístupem k důvěřivosti a víře. Alexej Karamazov (velmi zajímavý Martin Myšička) je idealistický, naivní a dobromyslný duchovní, který stále nabízí hřejivé slovo smíření a pomocnou ruku při tupení nenávisti a žárlivosti. Smerďakov (velmi dobrý Radek Holub) je zapšklý sluha a zapíraný syn starého Karamazova a ve světě bez pravidel a lidské podstaty je vše dovoleno. Na peklo se nemusí čekat až do smrti, rozlévá se kolem nás v nenávisti a závisti štiplavých pohledů. Kateřina Ivanovna (šarmantní Michaela Badinková) je vláčena v rozporu svých citů, samaritánských sklonů a uražené důstojnosti a hlasitě se hlásí o své slovo. Grušeňka (velmi zajímavá Lenka Krobotová) je lehkomyslná mladá dívka s rafinovanou hrou citů a pokořování mužů. Láska je chtíč, smyslná touha a několik vteřin uspokojivého objetí. Z dalších rolí: zostuzený důstojník Sněgirov (zajímavý Jan Kolařík), nekompromisní režisér představení (Roman Luknár s hlasem Jana Vondráčka), vlivem životní události rozpolcený údržbář (Andrzej Mastalerz), snaživá produkční Kasia (Adrianna Miara), přátelský loutkář (Matja Solce), či elegantní tanečníci (Jurij Kolva a Klára Lidová). Samotné divadelní představení má nepřehlédnutelnou vnitřní sílu. Toto propojení divadla a filmu osobitě a stylově propaguje oba umělecké žánry. ()
Naprosto skvělý a výborný film. Dokonalé výkony od hereckého obsazení. To co předvedl Trojan, Chmela, Holub nebo Novotný, bylo něco vynikajícího. Všichni 4 předvaděli něco skvělého. Navíc mě opravdu hřála ta hudba, ta bylo opravdu taková, jak to správně vyjádřit, asi gradující, depresivní. Opravdu jsem nadšen filmem. Po dlouhé opravdu dlouhé době jsem dal českému filmu plné hodnocení. Nešlo to jinak ()
Jako divadlo to musí být super, jako knížka taky...jako film průměrné. Nápad velice interesantní, ale přece jenom toho zase tolik k vidění nebylo. Když si odmyslíme, že šlo o dost dobře ztvárněnou hru, tak nám zůstanou kulisy továrny a rádoby smutný příběh o tragédii (ne že by nebyl smutný, ale nějak sem mu neuvěřil). Občas sem nepochopil chování některých herců, ale na druhou stranu herecké výkony byly většinou kvalitní a hudba to dobře dokreslovala (jen byl problém ve stálém opakování základního motivu). Lepší průměr, ale za zkouknutí to stojí určitě. ()
Naprosto geniální zvládnutí nestandardně zahraného představéní Bratrů Karamazových. Naprosto jsem si užíval každou minutu. Perfektní hudba, která dodává filmu ještě o několik stupňů silnější prožitek. Nejvíce jsem si ovžem užíval brilantních kamerových nájezdu, u kterých jsem zůstával trčet s otevřenou pusou. Herecky odvedeno také skvostně, ani netřeba mluvit. Pochytil jsem tam sice několik drobných chybiček, ale ty pro mě v celkovém dojmu zanikli. ()
Síla obrazu, síla zvuku a hereckých výkonů. Po dlouhé době film evropského formátu. Aktualizace: Formát zkopírován od Saury, takže jedna hvězdička dolů. ()
Ta hranice mezi realitou a hrou je tak křehká až to tenhle film pozvedlo naprosto na jinou úroveň. Čeští herci v polské hutní hale, kde je sledují ostatní Poláci>>tohle vše vytváří úžasnou atmosféru, ale musel ten konec mít tak rychlý spád?! Viděno na zlínském festivalu 2008. ()
Nemám slov, naprosto strhující. Nejlepší počin Petra Zelenky a nejen jeho. Nemám slov, nedostává se mi dechu, leze mi mráz po zádech. Nevím kdy jsem naposledy dal absolutní hodnocení...skutečných 100%...ale tady je dávám. Jestli má film chyby nebo slabší místa technického charakteru, absolutně je převálcuje fakt, že tohle je opravdu síla. Síla divadla naprosto autenticky promítnutá na plátno. O hereckých výkonech nebudu psát, to se totiž musí vidět na plátně, ne v textu. Nebudu zbytečně šetřit superlativy a směle řeknu že je to asi nejlepší českej film posledních let! Zapomeňte uvažovat v rovině "to by mohlo bejt dobrý, možná se na to podívám"...valstně zapomeňte úplně uvažovat, prostě si sedněte a pusťte to! Máme filmy na které musí být ta správná nálada. Pak máme filmy na které nálada nemusí být vůbec žádná. A konečně existuje malá skupinka filmů, které náladu potřebují, ale dokáží ji sami vyvolat. A sem patří i Karamazovi. Takže kdykoli, ale nejdřív jak jen to půjde shlédněte. PS: Další mé pocity a názory na film skvěle vystihl komentář Gemini PPS: Jak si tak stále dokola pouštím nejsilnější momenty filmu, musím hodnocení upravit. 120% ()
Herecké výkony výborné, ale nesedí mi zpracování, režie a obzvlášť kamera. Pořád jsem si připadal, jako bych koukal na nějaký pseudo dokument. Neměl jsem z toho příjemný pocit a rozhodně jsem si příběh o bratrech Karamazech představoval natočený jinak. ()
Precizní, mistrné... ()
Zelenka chápe dobře základní myšlenku Kunderovy Nesmrtelnosti: Lidé se nezajímají o Fausta či o Devátou, ale jsou fascinováni Goethem či Beethovenem. Zelenka chápe, že Bratry Karamazovy český národ zná, protože se to vyučuje v literatuře na střední a zkouší při maturitě, takže ten román už nikdo nemusí číst. Vybere proto z něho pár scén, stejně jako Pavarotti vytrhne z opery pár arií a zpívá je na stadionu - ano jde o highlights - protože tady jsou důležití ti naši herci, stejně jako na tom stadionu nejde o operu, ale o Pavarottiho. Násilná, umělá a doslovná konstrukce narvaná na chudáka Dostojevského nám má ukazát herce z lidské stránky: jsou to děti (Pavel Šimčík nám názorně předvádí návrat do orálního stádia), občas jsou trochu materiální (mnoho kšeftíků), ale milují svou práci, a budou ho hrát klidně i pro jednoho diváka - protože pokud tu bude i jeden jediný divák, má jejich práce smysl. Takže až o nich budete dychtivě číst v bulváru, probírat jejich životy na pracovištích, vzpomeňte si na tento film. Jak jejich práce spojuje národy (úvodní dialog v autobuse, polština se mísí s češtinou), rozesmává smutné (loutková vložka) a hlavně dává naději, dokazuje nedokazatelné (stejně jako víra dokazuje Boha), A i když je tvaří tvář životu slabé, přesto má v sobě obrovskou sílu. Jenže to všechno je zde vyjádřeno snuškou stokrát provařených klišé. A proč k této oslavě herců a divadla musel být tak brutálně zprzněn Dostojevskij? ()
Výjimka na české filmové scéně potvrzující pravidlo, že Petr Zelenka je výjimečný rutinér :-) ()
Obecně vzato si myslím, že snažit se adaptovat Dostojevského je pitomost. Hlavním důvodem není až tak symboličnost, vyšinutost a hlavně literárnost jeho postav, ale práce s narativním časem, resp. "zápas" mezi syžetem a fabulí. Velmi zjednodušeně řečeno, u Dostojevského se nejedná o kontinálně rozvíjené vyprávění (jaké známe od Tolstého), ale provázaný sled neuralgických bodů. V těch se střetají postavy a v erupcích ze sebe chrlí to, co se v nich v "mezičase" hromadí. Vcelku pak už nezáleží na tom, jestli fabule pokrývá několik dní (Zločin a trest) nebo let (Běsi) (kdysi jsem si u Idiota dělal časovou osu, těchto bodů o rozsahu několika málo hodin je tam asi dvanáct v průběhu několika měsíců). Nechci se tu pouštět do rozboru toho, jaký má tato strategie v konstrukci textu smysl, zůstanu jen u toho že ho má a jakákoli adaptace se ve snaze o kondenzaci většinou dopouští zplošťování a redukování adaptovaného textu; často až do míry přesahující možnosti srozumitelnosti nebo prosté sdělnosti pro kohokoli, kdo text nečetl - ukázkový příklad je otřesná Wajdova adaptace Běsů. Zelenka se podobným úskalím vyhnul jednoduše tím, napodobujíc tak Winterbottomovu "adaptaci" Tristrama Shandyho, že nenatočil Bratry Karamazovy, ani divadelní inscenaci Bratrů Karamazových, ale "Karamazovi". Opravdu nevím, jak snímek může působit (a fungovat) na někoho, kdo román nečetl, ale v rámci výběru z textu a jeho zasazení a užití v samotné divadelně-karamazovské rovině je bravurní - a nejde jen o přechody mezi "jevištěm, "hledištěm" a "zákulisím" během "zkoušky", protože je patrné, že všichni začínají odehrávat své karamazovské role už cestou v autobuse. Na druhou stranu onen rádoby "železný hák" dělníka a jeho umírajícího dítěte působí příliš mělce a přepjatě právě v kontrastu s komplexní "karamazovštinou" a stavět ji jako paralelu považuju za nešťastný scénaristický tah. Vedle Dostojevského totiž působí jako příliš/příliš málo vykonstruovaný. Ale i přesto, stále nejlepší ne-adaptace Fjodora Michajloviče s níž jsem se setkal. ()
Naprosto surové drama, lépe to vystihnout asi nedokážu... Je to tak naprosto geniální, jak celá ponurost snímku, tak provázání vedlejšího děje s hlavní. Divák ale musí přemýšlet a vidět jednotlivé souvislosti, jinak film ztrácí svůj naprosto neodolatelný půvab. Pokud dostanete chuť na klasiku, na dramatickou tvorbu bez jakékoli příměsi čehokoliv jiného a jste dostatečně bdělí vnímat film na 100% tak Karamazovi jsou tou nejlepší volbou.... 85%. ()
...................neomluvitelné překvapení............ ()
No, přiznejme si, že scénář zasazený do současnosti působí poněkud kostrbatě. Ovšem silná románová předloha Fjodora Michajloviče Dostojevského, umocněná dramatickou invenční hudbou, jdoucí ruku v ruce s uchvacujícím ztvárněním charakterově propracovaných postav herci Dejvického divadla, dělá z tohoto filmového počinu skvost, kterému se jen tak něco nevyrovná. Přinejmenším tedy v tom našem malém zatuchlém rybníčku. (85%) ()
zrejme budem jediny koho to nechalo chladnym.. Krasne prostredie ktore ponukala Nova Hut hm Nadherna kamera a atmosfera tovarne. (Alexander Šurkala) Avsak co sa tyka deja..hm Divadlo nepatri do filmu. A ak hej mohlo sa transformovat do deja "filmu" ibaze takmer nebolo do akeho, pretoze filmova linia v tomto "filme" sa skoro vobec nerozvija. Chyba akakolvek expozicia postav, vdaka ktorej divak moze byt pozvany do deja, dokonca aj ona sama skutocna udalost ked zazvoni mobil pracovnikovi hute stale divadlo pokracuje, hoci v tom bode som mal pocit ze sa to zmeni na film. Ale nestalo sa tak. Trojan je naozaj dobry herec. Ale to divadlo prestalo po 1 hodine fungovat a prichadzala nuda. Zamer rezisera som mam pocit postrehol..experiment vnimania skutocnosti. divadlo nam pride menej skutocne ako film..ked ich dame do kontrastu vedla seba..napad pekny ale neviem ci dobry na 100 minut..kazdopadne film ktory nieje uplne od veci a je zaujimavy..ale nie dejom..:) a ozaj velmi pekna hudba tam je;...hm a co sa tyka toho karola wojtylu hm bolo to na hrane..hm miestami pekne vtipky, nenasilne..ale plati to co som povedal..hm urcite odvazny film..a osobyty a hm..myslim ze rozdavat brozurky ako program pred filmom a o filme a o tom kto bol dostojevsky mi pride od pana Zelenky ci od producenta letajiciho cestmira troska hlupe, akoby tym chceli povedat divakovi..pozor toto je umenie..a hej divak..len tak aby si vedel..kto bol dostojevsky..tak tu mas brozuru..hm..takze mi to pride take ako by tym chceli povedat divakovy ze je blby..hm tak by som to ako divak vnimal..hm takze tak . Chapem ze z divadlom sa zrazu nedalo skoncit, nemohlo sa strihnut, kezde by sa v tom divak uz plne stratil..hm co sa vsak mohlo stat, mohlo sa ukoncit v urictom bode svojho dejstva a tym odkazat na "film". Ten zaver..hm hm hm..ten koniec toho pana ti neodpustim Zelenko :D..ste sa uplne vysral na postavy v podstate..a myslim ze rezia tam bola potrebna.. A ked uz je teda reziser tohto snimku ateista..hm ako povedal..mohol ist troska viac do hlbky onoho rozporu ktory v karamazovych je..hoci vo filmovje linii chyba, iked ho divak mohol vicitit vdaka hercovi ktory hral otca delnika, hm a tak si domysliet ze rozmysla o tom co vidi , divadlo hry bratov karmazovych..ked sa rozobera tento rozpor medzi clovekom a bohom diablom a slobodou..preco to nezapojit do dejovej linie filmu?, zrejme preto ze volba padla na divadlo..hm a zrejme preto ten film pokulhava..hm..a mozno preto ze ateizmus v mysli pana rezisera zabranuje ist hlbsie..do postav.. :D.. ale nie ;) len sranda..hm ale na druhu stranu ako moze ist divak do hlbky postav ked clovek nema dusu..hm? :) ()
Vycházím z kina potemnělou ulicí, záře pouličních lamp udává mi směr...tamtadam, je Bůh?...začíná poprchávat, kapky deště probouzí mou mysl z hlubokého deliria. Míjím člověka, mluví sám se sebou, není to můj vlastní stín?...tamtadam...Námět Dostojevského nepřipouští jiné zpracování než to, které vás pohltí stejně jako továrenské prostředí Nových Hutí. Mrazivá hudba v uších burácí a nenechá chvilku klidu na přemýšlení o té spoustě otázek. Chci to vidět ještě jednou, chci číst knížku, chci vidět znova divadelní představení, chci to zcela pochopit, jde to? Zelenkovi se povedla mrazivá podívaná, která sice nemá na divadelní zpracování, ale v českých továrnách na film vyčnívá nad všechny ostatní. ()
Opravdu veliká poklona... Skvělé herecké výkony, excelentní Ivan Trojan, srdcervoucí hudební doprovod, hrůzu nahánějící prostředí polské továrny, prolínání divadelního představení a realného života herců, scény, ze kterých díky intonaci hlasů herců přebíhá mráz po zádech a v neposlední řadě deprese, která se nese celým snímkem mě natolik nadchla, že mé hodnocení 5* nezkazí ani fakt, že jsem na tomto filmu byla v 9 hodin ráno a ještě ke všemu se školou..... Opravdu jeden z nejlepšíh českých filmů, které jsem prozatím viděla. Něco takového česká kinematografie určitě potřebovala - něco originálního, něco zvláštního, něco řekla bych světového.... ()
Reklama