Réžia:
Petr ZelenkaKamera:
Alexander ŠurkalaHudba:
Jan A.P. KaczmarekHrajú:
Ivan Trojan, Igor Chmela, Martin Myšička, David Novotný, Radek Holub, Lenka Krobotová, Michaela Badinková, Lucie Žáčková, Marek Matějka, Jan Kolařík (viac)Obsahy(1)
Příběh se odehrává v současném Polsku. Do Krakova přijíždí skupina pražských herců v čele s režisérem hry, aby na alternativním festivalu v netradičním prostoru oceláren uvedla jevištní adaptaci Dostojevského hry Bratři Karamazovi, jejímž základem je vyšetřování otcovraždy. V divadelním dramatu, nabitém emocemi - láskou, žárlivostí, nenávistí, se řeší otázky víry, nesmrtelnosti a spásy lidské duše. Na pozadí divadelní zkoušky sledujeme osudy hereckého souboru, komické příběhy herců a režiséra. Do děje zasahuje i osobní tragédie jednoho z diváků, který projeví nezvyklé přání: poprosí herce, aby zahráli jenom pro něj. Zkouška se promění ve strhující představení, kdy herci vystupují pro jediného diváka. Náhle největší drama neprobíhá na jevišti, ale v hledišti... KARAMAZOVI jsou dramatem o morálce, povaze člověka, lidském svědomí, vině, trestu a odpuštění. Film není jen psychologickou sondou do zpustošené ruské duše, ale reflektuje aktuální téma odpovědnosti člověka za své činy. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (760)
Kaju se, v poslední době mne napadla kacířská myšlenka, zda náhodou není Zelenka jen ekvilibrista, který klame diváky zábavnými propletenci příběhů a není schopen vyjít mimo abstraktní satiru. Hůl na mne, na hrách do kouta. Karamazovi jsou ostří jako břitva, snad nikdy jsem neviděl tak krásnou symbiózu divadla a celuloidu, Zelenka se mistrně vyhnul všem nástrahám - a že jich při realizaci této klasické látky muselo být požehnaně! Nemá cenu se na toto téma rozepisovat, jde o technicky i obsahově jeden z nejlepších filmů dekády, tohle musíte vidět. ()
Spíše divadlo než film, což však není na škodu, protože stejně jako divadlo nabízí neskutečné herecké výkony a těch se v tomto snímku vyskytuje opravdu mnoho. Především výkony Igora Chmely, Ivana Trojana a Radka Holuba musím vyzdvihnout na rozdíl od Andrzeja Mastalerza, který myslím nepohnul jediným mimickým svalem, nic však není dokonalé. Vzhledem k tomu, že jsem děj knihy Karamazovi neznal,bylo pro mne konečné rozuzlení sladkou třešničkou na dortu. (Viděno na 40.LFŠ) ()
Tak musím přiznat, že tohle divadlo by mě docela bavilo. Petr Zelenka dostal k ruce skvělé herce, což se nádherně projevilo na tom, jak celý film zvládli. Samotná forma je ale ozdobou tohoto filmu, který vlastně není ničím jiným než divadelní hrou v nečekaných exteriérech nefungující továrny. Silné, niterné, krásné divadlo. ()
Pokud by se tu měla hodnotit divaelní hra, tak dám 5*. Ale není tomu tak a já musím hodnotit celou , pro kameru velmi experimentální látku. A protože původní hře filmové plátno ubralo cosi z kouzla a úchvatnosti hereckého projevu, tak dávám o hvězdu méně. Možná kdybych neměl s čím srovnávat, tak dám plný počet, ale takhle... ()
Silný příběh na pozadí, který dodává divadelní části Karamazových naprosto strhující atmosféru. Novotný, Holub a Trojan naprosto excelují ve svých rolích a vše jen podtrhuje vynikající hudební stránka filmu. Originální koncepce a zpracování filmu jsou také zajímavé prvky tohoto díla. Dlouho jsem váhal mez 4 a 5, nakonec se ale asi přidám k 5*, a to hlavně díky srovnání s kvalitou/nekvalitou ostatních současných českých děl. ()
2Thorian - říká se tomu serviska... Měl jsem také to štěstí, že jsem asi v polovině prosince viděl servisku, kterou nám sprostředkoval producent Čestmír Kopecký. Osobně se mi film velmi líbil, ale je pravda že divadlo naživo je divadlo naživo. Ivan Trojan se ale mohl konečně i na plátně vyřádit a Igor Chmela ukázal, že je herec, které ho si Ordinace nezaslouží! ()
Já to vidím jasně - pro mě český film roku. Nejrpve se rozvíjí děj ve dvou rovinách. Jeden známe z románu Bratři Karamazovi, druhý prožívali herci, kteří tento román převáděli do divadelní podoby. Jeden příběh vážný, druhý z prvu odlehčený. Pak se ale něco stalo a obě rozvíjené zápletky začali zapadat dohromady. Stále častěji se herci drželi svých rolí i když nehráli až najednou nebylo vždy jasné, kdy pouze zkouší a kdy se chovají přirozeně. Dalším takovým mystifikantem byl polský údržbář, kterému se zranilo dítě. Do poslední chvíle jsme si nemohli být jistí, zda je opravdu údržbář, či pouze nastrčená loutka, která má z herců vytáhnout to nejlepší. A divák se ptá: je to udržbář, nebo není? A oni se ptají: existuje bůh, anebo není? A já sedím v kině a říkám si: sním, či bdím...? Často teď slýchám, jak jsou lidi překvapení, že herci, které znají z přihlouplých seriálů, nejsou takoví nýmandi jako postavy, které v nich hrají. Ale čemu se vlastně diví? Herci dělají práci která je baví, ale za jaké peníze? V divadle se člověk sotva zaopatří. Teprve filmy, seriály a reklamy, je doopravdy živí. Herecké výkony jsou v tomto díle naprosto heroické, fantastické. Sledujeme je, jak přepínají z jedné role do druhé, pak už téměř ani nepřepínají, abychom nakonci shledali, to oni jsou bratři Karamazovi. Po zhlédnutí tohohle snímku musí cítit každý herec pýchu a být se v prsou: tohle je umění!!! Toto my děláme!!! Někde v zadu v hlavě ve mě hlodá myšlenka, že až příště navštívím Prahu, zamířím do Dejvického divadla. ()
Zrak i sluch si vyloženě pošušňaly. Herectví jde až na kost. Hudební doprovod dokonalý. Střih a kamera bez debat. Český film roku. A stejného mončičáka jsem v dětství vlastnil, kdybych věděl, že je to pan Dostojevský, nedovolil bych si mu ukousnout prsty na ručičce... ()
Po dlouhé době se zase českým tvůrcům něco povedlo.. Že by to bylo především námětem? asi nejvíce pokulhávají scénáře a samotné nápady na film.. ()
Karamazovi jsou skvělý film - a to nejen v klasickém slova smyslu. Je to totiž film, ve kterém je naprosto vidět odlišnost hereckého umění herců v divadle na jevišti vedle toho, co je nutí dělat scénář filmu na plátně. Čeští herci prostě mají tu smůlu, že kvalitních fiůlmů ze scénaristického hlediska se točí málo, takže mají málo šancí ukázat, co fakt umějí zahrát. Pro mě Karamazovi byly skutečně úžasným divadlem, díky němu je film, tam kde je, protože samotný příběh vedlejší linie docela slabý a závěr velmi laciný, ale ten zbytek! Nádhera! ()
Zvláštní experiment, který kombinuje film a divadlo. Snímek slouží také jako porovnání hereckých projevů v rozdílných stylizacích. Zelenka plně využívá prostředí hutí a prolínání "reality" s fikcí. Filmu hrozilo, že bude působit staticky, naštěstí se toho vyvaroval a to díky vhodně zvolené hudbě a neustálému pohybu kamery a herců. Karamazovi jsou neotřelým filmem, který přináší do české kinematografie opět něco nového. Konečně! 8/10 ()
3,5* Pětihvězdičková inscenace Bratrů Karamazových Dejvického divadla, které kongeniálně slouží prostředí Krakovských oceláren. Leč zdá se mi, že scénáristické snahy páně Zelenky zde přišly jaksi vniveč. Pominu-li zbytečný a pseudovtipný úvod a malicherné epizody ze života herců, nemohu přivřít oči nad zcela nelogickým naroubováním příběhu dělníka, jemuž umírá syn - na divadlo samé. Jestli pro něj mělo být vyvrcholení zkoušky osobní katarzí, muselo by divadlo skončit jinak nebo být o něčem jiném. Jestli měla být jeho žádost o pokračování ve zkoušce motivačním činitelem pro herce z divadla, proč hráli celou první půlku bez motivace? Záhadou zůstává jak to, proč se dělník-otec zabije až po skončení zkoušky, tak i závěrečný obraz, kdy herci opouští ocelárnu, odchází zcela iracionálně do neznáma a nechávají přitom mrtvého na zemi. (Zřejmě trocha mystiky a špetka působivosti ze Zelenkova pera na závěr.) Suma sumárum, působivý, leč neyvážený filmový pokus, který o daném tématu říká míň, než adaptace samotná. ()
Tleskám Dejvickému divadlu. Znovu. Podrobnější komentář tohohle pekla lidské mysli a charakteru, a zodpovídání si existence Boha s Ďáblem, se připravuje. Bravo celému hereckému osazenstvu, těžko vychválit jedince. ()
Ve své podstatě opravdu pěkný český (zahraniční) film, na který jsem s velkým očekáváním čekal. Herci předvádějí opravdu něco, co se dlouho u nás nevidělo a vlastně to je to, na čem Karamazovi stojí. Ale nic není bez chyby a jediné, co mi pořádně jaksi vadilo, byly zbytečné odbočky od příběhu Karamazů to prostě filmu neprospělo a ve výsledku se to stejně ukázalo jako zbytečné. Ale co se dá vyrovnat hereckým koncertům je bezesporu hudba Jana A. P. Kaczmareka, kterou jsem poslouchal neustále dokola. ()
Růže mezi trním českého filmu. Námět skvělý, industriální prostředí ještě skvělejší ale civilní scény oproti divadelním o dost míň skvělé. ()
69 % - ...necelých sedmdesát. Špičkoví herci, zajímavý nápad. Bohužel řada scén, které mě nebavily - zejména ty, kdz šlo o divadlo-divadlo. Jakmile se objevily přesahy divadlo-realita, případně linka zcela v realitě, bavilo mě to. Zbytek bohužel ne. ()
Na konci ke mě film nepromluvil tak jako ve svém průběhu, kde obsahuje několik různě emočních vrcholných scén. Ivan Trojan je prostě bravůrní a všichni herci hrajou tak přirozeně, jako by kamera vůbec na místě nebyla. Po dlouhé době jsem u nefestivalové projekce zažil tichý odchod publika ze sálu po skončení titulků. Zelenka se o svoje paty bát nemusí - nikdo mu na ně výrazně nešlape. ()
Silná látka, silné prostředí, Petr Zelenka, silný celek. Vykreslit hledání odpovědí a boj s vlastním svědomím jako divadelní hru odehrávanou v horoucím pekle moderního světa (ocelárnách) je na české poměry věcí nevídanou a naprosto skvělou. To že herci mají hru nazkoušenou je vidět na první pohled a Igor Chmela z předávání Českého lva bez sošky zajisté neodejde. Nadčasovost oné Dostojevského hry se v moderní adaptaci ukazuje jako jedinečná a použitelná na mnoho případů lidské sobeckosti, vrtkavosti či chamtivosti. Následný trest a odpuštění záleží na každém divákovi zvlášť. Kdo v dnešní době není bez viny? V Indii házejí matky své děti pod auta diplomatů… jak se to dělá jinde? Končí život, končí svědomí, končí otázky, končí divadlo. ()
Kouká se na to hezky, zase český film po dlouhé době, jehož humor u člověka vyvolává opravdu smích, nikoli hořké slzy zoufalství a zmaru, ale proč přetrvává pocit, že velmi talentovaní tvůrci si jen tak hrají? Jako by si Zelenka řekl, dosť bolo filmů příběhových, filmů o něčem, filmů s výpovědí, pojďme si jen tak zablbnout. Možná kdybych byl přesycen "klasickou" kinematografií, asi by mi Karamazovi přišli jako báječná úleva a občerstvení, ale já přesycen nejsem. A zvlášť to platí pro české filmy, které jako by nad silným příběhem, nad epičností, nad starosvětským kouzlem stříbrného plátna ohrnovaly nos. Je to škoda, protože filmaře na to, jak vidno, máme špičkové. Jen kdyby si nemysleli, že je pod jejich úroveň točit cokoli neexperimentálního. A kdyby vám můj příspěvek přišel moc kritický, čtěte ho odzdola nahoru - to pak končí smířlivě :) ()
Je příjemné vidět po dlouhé době opravdu dobrý český film. Experiment se v podstatě podařil, zpětně mi přijde trochu přehnaná vazba na údržbáře a jeho syna, ale jinak lahůdka. ()