Réžia:
Richard SchenkmanScenár:
Jerome BixbyKamera:
Afshin ShahidiHudba:
Mark Hinton StewartHrajú:
David Lee Smith, Annika Peterson, Richard Riehle, Tony Todd, John Billingsley, Ellen Crawford, William Katt, Alexis Thorpe, Robbie BryanObsahy(2)
Poté, co se uznávaný vysokoškolský profesor historie John Oldman rozhodne k nečekané rezignaci na svůj post, schyluje se k rozlučkovému večírku na odlehlé chatě na samotě. Právě na této party chce také profesor svým nejbližším přátelům vysvětlit příčiny zkratkovitého počínání. Jak se ale záhy ukáže, odůvodnění není zdaleka tak prozaické, a už vůbec ne snadno stravitelné. Oldmanova slova všechny zaskočí. Profesor totiž tvrdí, že hlavním důvodem jeho odchodu je nesmrtelnost. Prý je na světě již čtrnáct tisíc let a každých deset roků musí měnit své působiště, aby jej nevypátrali nesprávní lidé. Nikdo mu pochopitelně nevěří, a tak brzy začne intelektuální, emocemi nabitá historiografická přestřelka vedená ve snaze prokázat profesorovu lež. Jenže trhliny nepřicházejí. A všechny dosavadní jistoty se začínají pomalu hroutit. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 290)
dlouho sem mel tenhle film nachystanej ke shlidnuti a dlouho sem se k tomu odhodlaval...ale stalo to zato!! hlavne me zaujalo to pojeti vnimani sve vlastni minulosti... ()
Tento film vyvolává další spoustu existenciálních otázek, které by byly skvělým námětem pro sequel. Co kdyby byl ten náš Kromaňonec škaredý, nesympatický a totálně vypatlaný debil? Seděl by místo v honosném domě se skupinkou decentních intošů v nějaké zaplivané šestce bez obsluhy a líčil partičce horníků, jak tehdy šukal Věstonickou Venuši a ostatní by do mlžného oparu cigaretového kouře nadšeně oponovali, že takové kozy rozhodně neměla? Přešli by poté plynule k tomu, co za patoky se chlastaly za Piláta Ponského, což by nepochybně vyvolalo další palčivé otázky lidského blití či neblití? Co kdyby je následně nakrmil historkou, jak se jedno slunné dopoledne roku třiatřicet vypotácel s trojkou v žíle po celonoční kalbě z nějakého jerusalémského pajzlu, s opicí za krkem omylem zabloudil na Golgotu, kde se ho nějaký posraný centurion snažil legitimovat a když ho poslal do tyče, měli jak na sviňu Římani na skladě párek hranolů 10x10 a roztomilou sadu patnácticentimetrových hřebíků? Chtěli by hned jeho kumpáni k Vánocům nová játra, nebo by ho nutili chodit po rozlitém pivu, aby byla legrace? Byli by vyslyšeni, kdyby Budha nepořádal ty survival kurzy? No, snad se to někdy dozvíme! ()
Ke snaze přijít za každou cenu s nějakým „skandálním odhalením“, přiživované navíc zbytečným dramatickým hudebním podkresem, bych měl námitky, ale ta ústřední myšlenka je mi vážně sympatická. Velice jednoduchá, velice podnětná, ponoukající nás přemýšlet mimo rámec filmu. Jak ovšem naznačuje jedna z postav, můžete bádat nad postavením jedince v dějinách lidstva, nad výhodami a nevýhodami věčného života a prchavostí času, stejně tak jenom poslouchat a bavit se neotravným intelektuálním machrováním scénáristy. Hnidopiši by bezesporu objevili nějaké ty nesrovnalostí, jež neodpovídají údajům v moudrých knihách, leč faktografická přesnost není tím, oč zde běží. Stačí společně s tvůrci čistě hypoteticky uvažovat „co kdyby…?“, což jsem shledával nadmíru zábavným a ani mi nevadilo, že to celé (jako většina filozofování) vlastně k ničemu není. 80% Zajímavé komentáře: Eodeon, Radek99, verbal, Desperado, eye candy, TomBar, don_mingo, Naranyan ()
Dobrý námět i scénář, ale herci i zpracování poněkud divadelní (rozuměj "ochotnické"). Za mě tedy mírné zklamání... ()
Plný počet dát nemůžu, ale čtyři hvězdy na film, ve kterém se nedělá nic jiného, než že se kecá v jedný místnosti, to postačí. Pozemšťan je zajímavý film se zajímavými myšlenkami. Celou dobu vlastně povídá a povídá a divák čeká, až se zmíní o Ježíšovi (protože nic jinýho dneska nezaujme víc, než téma Ježíš). Tam pak scénárista lehce přežene, aby mě dokázal šokovat a pak si na to nabalí jednu z těch zajímavějších konspiračních teorií. Je to zajímavě pojatý a dialogy napsal asi samotný Bůh, protože jsem se nedokázal odlepit. A to se málokdy povede u filmu, kde žádná akce ani napětí vlastně není. ()
║Rozpočet $200,000║ veľmi skromný filmík(pripomínajúci tématický podobný Expres na západ), ktorý svojím prednesom určite má čím zaujať len škoda že to nie je v pevnejších režisérskych rukách, čo by dokázali z daného námetu vytrieskať o niečo viac plus pridať dôraz na chýbajúcej gradácii /65%/ ()
Po dlouhé době se objevuje originální scifi, které pracuje s minimalistickými obrazy a dialogy. Richard Schenkman vytvořil snímek o muži, který řekne několik svým přátelům, že žije 14 000 let a pamatuje věci a doby, které si nikdo pamatovat nemůže. Jeho následná diskuze a odpovídání na otázky je přehlídkou otázek a odpovědí, které vás překvapí a velmi rychle pohltí. bylo velmi těžké natočen snímek, postavený na jednom pokoji s několika lidmi, kteří si povídají a vysmívají se různým teoriím. Přesto je film velmi poutavý a pokud vás chytne na počátku bude překvapeni jeho obsahem. ()
Scénář: Jerome Bixby .. - Jsi věřící? -– - Ne, co se náboženství týče. Kdysi jsem věřil. Jako většina lidí. Některé to ještě nepřešlo. ___ Kromaňonec, Jesus Kristus, Jacque Borneo, Richard Alpert, John Oldman. Jedna osoba napříč tisíciletími ve výtečném konverzačním scénáři sci-fi autora Drexel Jerome Lewis Bibxy. Prostředí a výrazové prostředky jsou minimalistické, ale filozoficky neskutečně silné a vyvážené - jenže pokud se nechytnete již v úvodu, zbude vám jen naříkání nad levným zevnějškem a průměrnými hereckými výkony. Tedy nad zde nepodstatnými věcmi. ___ Silný intelektuální zážitek, plná palba. ()
Tak dlho som sa tomuto filmu vyhybala a az dnes som sa k nemu dostala. A musim povedat iba jedno, "wow". Je az neuveritelne, ako film zalozeny na rozhovore, otazkach a odpovediach a asi 7 ludoch dokaze naburat vasu sebaistotu a dostat vas uplne do mimoplanetarnych rozmerov. Milujem konverzacne filmy a este viac milujem filmy inteligentne, ktore vo vas zanechaju pochybnosti, ze nie vsetko je tak, ako sa na prvy pohlad zda... Bravo! ()
O tom, jak strohá forma vykrystalizovaná z finanční nouze může být nejenom plně funkční, ale navíc i divácky atraktivní, asi hodně ví nezávislý (tenhle pojem je hodně široký) režisér Richard Schenkman. Svůj tvůrčí záměr díky malému, v amerických poměrech takřka malichernému, rozpočtu, metamorfoval do podoby čistě konverzačního (ve své podstatě ryze divadelního) kusu podle scénáře amerického autora sci-fi Jerome Bixbyho. Ten se byl ovšem ukázal onou nosnou částí, která je ve struktuře dobrého snímku nezbytná. Čistě konverzační sci-fi bez jediného zvláštního efektu, s prakticky neznámými herci, dodržující divadelní jednotu místa i času, odehrávající se totiž prakticky cele pouze v jedné místnosti, které je navíc v podstatě toho slova strhující, to zní až neuvěřitelně, ovšem je to fakt. Nepochybná intelektuální síla, která je ukryta uvnitř dialogů, v nichž nejde ani tak o sci-fi zápletku, ale o možnost analyzovat základní filosofické a náboženské otázky. Byť by to celé bylo myšleno jen jako umělecká mystifikace, ta významová dualita je zvláště v dnešní postmoderní době skutečně přitažlivá. Vždyť co je dnes skutečně nezpochybnitelné? Jak přistupovat k realitě podléhající přechodným vědeckým teoriím? Richard Schenkman přinesl cenný důkaz, že vskutku dobrý film nestojí na rozpočtu, rozhodující roli hraje nápad a invence. Ruku v ruce s tím natočil skutečně chytrý a moudrý film... Podobné filmy: Svět podle Prota ()
Co kdyby člověk z doby mladšího paleolitu přežil do dneška? 140 století a v každém z nich by se měnil.…. Stejně jako divadelní hra stojí tento příběh na konverzaci, která je poutavá, napínavá i odlehčená. John vypráví tajemné příběhy ze své historie skvělému publiku, kterým jsou jeho kolegové – antropolog, archeolog, křesťan, psycholog. A mezi nimi JÁ! MŮŽE TO DOKÁZAT? MŮŽOU MU TO VYVRÁTIT? Herecké výkony nevnímáte. Jen obdivuji jaké množství textu musel J.Billingsley zvládnout. Hudby není moc, ale je přesně tam, kde má být. ZA KOHO MNE POKLÁDÁTE? DÁVÁM VÁM VOLBU. KDYŽ ŘEKNU ŽE NE, BUDETE MÍT JISTOTU? Všem, kteří jsou schopni naslouchat vřele doporučuji! PŘÍBĚH ***** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ **** ()
"Hodinky nemerajú čas, hodinky merajú iba sami seba" ()
// Distribútor: Anchor Bay Entertainment, Shoreline Entertainment, // ()
Film, kterej moh bejt klidne natocenej prakticky zadarmo behem jednoho vikendu nekde na chate a presto dokaze naprosto dokonale zaujmout. Je sice fakt, ze zpracovani je lehce televizni, ale spis to filmu pomaha, protoze to vypada, jak kdyz proste sledujete par lidi, co si spolu povidaj. Celej film se totiz nedeje nic jinyho, nez ze parta znamejch se prijde rozloucit s pritelem, kterej se stehuje pryc a ten jim 90 minut vypravi jednu netradicni historku a oni na nej maj otazky. A film presto ani na minutku nenudi, je vysoce zajimavej, navic zni i celkem pravdive a clovek se nemuze dockat, co dal z vypravece vypadne. Navic je fajn, ze na konci je vse jasne vyreseny. Z posledni doby jedno z nejoriginalnejsich sci-fi, co jsem videl, i kdyz film lehce pripomina K-Pax. ()
ti, kdož jsou v science-fiction znalejší, respektive pamatují si epizodu klasického Star Treku pojmenovanou "Rekviem pro Metuzaléma" (anebo znají její literární podobu), museli být hned v první minutě filmu zaraženi a znepokojeni. to není žádná nadsázka. už u prvního zastavení nad podivuhodně neznámým obrazem Van Gogha muselo být bez sebemenších pochyb jasné, jaký námět bude snímek rozvíjet. televizní epizoda z roku 1969, ze které Pozemšťan přebírá nejen námět, ale celý teoretický koncept, akcentuje jiné otázky v příběhu vystavěném okolo téhož jevu, ale v posunutém kontextu. ale kvůli této až příliš dokonalé podobnosti já se nezlobím. nejsem z těch diváků, kteří by filmy posuzovali podle míry originality. to bych musel být v hodnocení naprosto nesmlouvavý, jelikož po té zde není ani památky. krom toho, tři herci a tři přímé narážky jsou více než dobrý důvod mluvit o přiznané "inspiraci", nikoliv o sprosté recyklaci nápadu. nicméně jiný kontext a celovečerní délka stačí k tomu, aby bylo rozvinuto několik málo dalších z obrovské šíře možností vědecko-fantastického námětu. žádná další slova chvály bohužel nejsou namístě. začátek byl jistě slibný. potěšilo mě, že ústřední teze nezůstala tajemstvím dlouho, byla velmi brzy zmíněna, a po naprostou většinu stopáže tedy následovalo její kritické variování. zde bych nerad napsal "rozvíjení". to by totiž vyžadovalo tvůrčí záměr, ideu, která by filmu dodala smysl jakožto celistvému dílu. ani po ní, stejně jako po originalitě, není památky, ovšem absenci této naprosté nezbytnosti, která by měla být vlastní každé tvůrčí práci, už odpustit nemohu. téměř celou dobu se vskutku zdá, že film kumuluje myšlenky a rozvíjí jedno zřejmé téma. nedochází jen ke kumulování nahodilých otázek, které se shodou náhod vztahují ke stejnému jevu, jde opravdu o budování jisté teze z postupem času zmiňovaných, dílčích myšlenek - zejména otázek. a ke kterému tématu že film po ten čas spěl? "Kdo myslíte že jsem?" tak stála otázka, to je citace uvnitř citace. dal jim na výběr. přesvědčil by je, kdyby jim dal jasnou odpověď? věřili by alespoň slovu? zážitek, který dá člověku "ohmatat" jeho vlastní pochybovačnost, vlastní skepsi, nebo naopak přesvědčení, pohne ho k sebereflexi, ukáže mu, kde všude se mohou ukrývat jeho předsudky, obecně řečeno: který dá člověku lépe poznat jeho samého, to se zdálo být tématem filmu, celistvě spojujícím všechny jeho komponenty. ovšem to vše vzalo za své již ve třech čtvrtinách jeho délky. pak přišla na řadu jen primitivní gradace situace za účelem podtrhnout konečné, předvídatelné, jasné a vpravdě banální potvrzení/vyvrácení, podle toho, kterou variantu kdo zastával. s odpovědí odcházejí všichni. diváci vědí pravdu o tom, jak to s Johnem Oldmanem bylo, většina postav filmu nikoliv, ale každý odchází spokojen s jasnou odpovědí. zůstávají jen některé dílčí, méně významné otázky a snad i nějaká ta zbývající vůle diváků se nad nimi zamyslet. opravdu je vždy nejlepší odvalit všechny kameny a podívat se, co je pod nimi? a byl to nejlepší přístup v případě tohoto scénáře? rovnou si odpovím. otevřený konec, který by dal divákům vybrat, by byl jediným možným přiléhavým dovršením rozvíjeného tématu (ale uvědomuji si, že zvolené slzopudné verzi závěru nešlo odolat). teprve poté by film samotný jako svébytné dílo, byl tím, o čem takto pouze tlachá v zadrhávajících dialozích. nemá proto o moc větší hodnotu, než jeho dialogy samy o sobě. nemá větší hodnotu, než přízemní hospodská diskuze skupiny vysokoškolských studentů, jakých jsem za svůj život protrpěl už docela dost. jedno místo a spousta zvídavých otázek stimulujících mysl, už méně dobrých odpovědí i byť jen ochoty či vůle odpovídat. naprosto nic víc. a to je přeci málo. takto si představuji celkem slušný pokus o první verzi scénáře - dobrý, již trochu rozdmýchaný nápad, ale žádná koncepce, jen spleť jakýchsi neuspořádaných okamžiků a víceméně souvisejících rozhovorů. toto je hrbolatý nedodělek, nikoliv hotové dílo, jelikož postrádá celistvost a vyzrálost se ztrácí v múzickém omámení. krom toho všeho, pokud je tedy v závěru potvrzena předložená teorie o nestárnoucím člověku, jinými slovy, pokud je ve filmu uchopována vážně, je nutno brát vážně i nedostatky, které s ní jdou ruku v ruce. na naléhavosti se tak dostává všem těm iracionálním dírám, kterými jsou odpovědi a vzpomínky Johna Oldmana poseté jak vybombardované minové pole, a bohužel také několika vyloženě absurdním motivacím postav. v tomto světle vyznívá Pozemšťan jako původně dozajista nadějný film, jehož potenciál jeho tvůrci naprosto zpackali. i při nejlepší vůli a ve snaze soustředit se na klady a přimhouřit oči mi připadá průměrné hodnocení jako nezdravě štědré. /// post scriptum: dodnes jsem netušil, že malý rozpočet rovná se filmový minimalismus a asi mě nepřestane nikdy udivovat, jaké všechny banality jsou někteří uživatelé schopní považovat za filosofii nebo alespoň intelektuálně podnětné stimuly. a kdyby snad někdo pojal podezření, že film vystihl určité pravdy v oboru historie nebo kulturní antropologie, měl by si připomenout fakt, že to všechno je vyvozeno ze lživé, fantastické premisy, i když již zmíněnou pravdou zůstává, že v tomto žánrovém filmu může být rozlišování mezi "sci" a "fi" komponenty o mnoho obtížnější. () (menej) (viac)
Tak jsem přece jen čekala, že budu víc nadšená, ale nestalo se tak ani z poloviny. Námět sám o sobě nebyl špatný a celé to posezení v jedné místnosti bylo taky fajn. Ale konverzace byla zajímavá tak zhruba do poloviny a pak už mně bylo úplně jedno jestli má John pravdu nebo ne:D a ten patetický závěr tomu dal korunu. Je mi to líto, ale já nesdílím takové nadšení, dokonce jsem měla pocit, že se dívám na film z osmdesátých let a ne z roku 2007. Jsem přesvědčená, že Pozemšťan měl na víc. ()
Jeden ze 200 nejlepších sci-fi filmů - 200 Greatest Sci-Fi Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
... aneb Jak strávit jeden neobyčejný podvečer na samotě (možná) u lesa... aneb Totální píčovina... aneb Perfektní myšlenka... vyberte si sami. Pro mě nápad zajímavý, ale herci (né všichni) lehce nevěrohodní, konec lze odhalit o pět deset minut dříve, otázky logicky vyvstaly. Když to všechno ale nějak propočítám, vyjde mi časoprostorových 60%. V žádném případě mě to nenadchlo... ()
Námět je to jistě zajímavý, ale přece jen sci-fi v komorním podání, v jedné místnosti, založené jen na hovoru, mě to nějak moc nechytlo. A to už vůbec nemluvím o tom, že "technickou stránku" věci jsem vůbec nepochopila. ()
"Nikdy jsem neřekl, že jsem nesmrtelný, jen starý." Jsem rád, že jsem mohl být přitom, když uprostřed jedný inteligencí nabitý místnosti padla zásadní otázka "Co když ... ?". Od té chvíle mi oči odmítaly opustit monitor, mozkový závity nestíhaly pracovat a duší se šířil ohromný pocit spokojenosti. Je mi jedno, že se snímek nestydí za svou lacinost, že herci při minimálním pohybu nespálili snad ani jednoho jouleho a že teorie poletující vzduchem vzduchem svou divokostí přesahují mou chudou fantazii, protože já jsem spapal návnadu i s navijákem a naprosto odevzdaně jsem se bavil. Za posledních 25713 let, který jsem na týhle planetě prožil, jsem viděl jen málo originálnějších snímků. ()
Reklama