Réžia:
Filip RenčKamera:
Karel FairaislHudba:
Jiří ŠkorpíkHrajú:
Karel Roden, Lucia Siposová, Václav Jiráček, Vladimír Dlouhý, Norbert Lichý, Zdeněk Dušek, Vladimír Kulhavý, Luboš Veselý, Zuzana Šavrdová, Radka Fidlerová (viac)Obsahy(1)
Josef Douša (K. Roden) se vrací z první světové války s přáním po válečných útrapách prožít v poklidu spokojený život s mladou manželkou (L. Siposová) kdesi v zapomenutém kraji, v drážním domku u železniční trati. Sžívání dvojice je však při složitých psychických i fyzických problémech hrdiny (který načas ztrácí sluch) nesnadné… Jednoho dne Douša zabrání mladému muži skočit pod vlak. Zachráněný muž – hrobník Ferda (V. Jiráček) – se ovšem po incidentu zamiluje do Doušovy manželky. Ačkoliv se Doušovi sluch za určitý čas vrátí, předstírá i nadále svoji hluchotu, aby zjistil, co si o něm, i o tušeném vztahu jeho ženy k Ferdovi, lidé říkají za jeho zády. Ovšem pravda je nebezpečná zbraň… Román Josefa Kopty Hlídač č. 47 vznikl v roce 1926 a byl kritikou označen za jeho nejlepší dílo. Poprvé byl zfilmován už v roce 1937 režisérem J. Rovenským s J. Průchou v titulní roli. V roce 2008 vznikla v České televizi jeho nová filmová verze – tentokrát zpracoval předlohu zkušený televizní autor E. Verner, který ve svém textu vyzdvihl téma bolestného údělu člověka, jenž, ovlivněn a poznamenán hrůznými válečnými zážitky, doufá, že ve svém dalším životě najde díky lásce, přátelství, práci a rodinnému štěstí ztracenou rovnováhu. Filmový scénář režiséra F. Renče, na kterém spolupracoval se Z. Zelenkou, podtrhuje dramatičnost předlohy a posiluje i domýšlí osobní vazby všech hrdinů. (Česká televize)
(viac)Recenzie (595)
Tuctový příběh, výborná hudba a hercům snad kromě Rodena jsem nevěřil ani nos mezi očima. Český průměr. ()
Pro mně je Hlídač č.47 nádherný poválečný příběh a velmi povedený film. Dobře zahrané postavy (M.Dlouhý, K.Roden, L.Siposová) a umě vykreslené charaktery, dodávají dobovému filmu vnitřní náboj. I po druhém shlédnutí ve mně "Hlídač" zanechal silný dojem a trvalou stopu. Staré příběhy, jako tento na námět Josefa Kopty, zkrátka můžu. ()
Na původní film jsem se chtěl podívat až po zhlédnutí remaku. Předpokládal jsem, že bude dobrý a tím pádem se pak budu těšit na originál. No, dobrý nebyl. Původní film možná může být v mnohém lepší, ale mě vůbec nezaujal ani scénář, takže vlastně nemám, proč bych se dál trápil. Roden fajn, ale vše kolem prázdná slupka. 50% ()
Slyš o samotě kruté vášně. Vilné noční můry skučí. Vklíněné místní stíny si prsty sliní, ruší žití. ()
Filip Renč je sebevědomý, ctižádostivý a po rameni uznale poplácávaný filmař. Filip Renč chtěl natočit působivé drama, a rozhodl se dát Hlídači č. 47 rozměry antické tragédie. V čem mnozí vidí psychologickou hloubku, spíše jde jen o horlivé přitakávání již recenzovaného a povrchnost efektního uspořádání, tam já vidím je vypočítavost pompézních gest nestřídmého patosu. Jde o nepřetržitě zasněžený svět, kde se tvrdě útočí v pokleslosti oceňovaných atributů moderní filmařiny efektní prázdné skořápky. Roden zaujme, Dlouhý potěší, ostatní ani to ne. Odchylka od scénáře je pochopitelná, ale zdůrazňované důvody ani ve výsledku nepřesvědčí o upřímnosti. Douša je zasažen schizofrenií a zdravotní problém je psychosomatickým výsledkem latinskoamerické telenovely. Zuzka nepobral ani ždibec charismatu, stal se zoufalým šmírákem a z nedostatku sexuálního vybytí škemrajícím zoufalcem. Nejde o důsledek herectví, ale vše vychází z rozmáchlých postojů prázdného a vydírajícího patosu. Hlavní postavou renčovského patosdramatu je Josef Douša (zajímavý Karel Roden), drážní zaměstnanec podhorské železniční tratě. Je sužován zkušeností válečného traumatu a nemizejícím pocitem vlastního provinění. Uzavírá se do ochranné bubliny prokřehlé a zaslepené naděje, aby z ní vyšel pouze po extrémistickém napadením realitou. Hlavní ženskou postavou je Anna Doušová (Lucia Siposová, též v roli sestry-dvojčete Františky), Josefova manželka. Sexuální nespokojenost a nezastavitelná touha po ublížení jsou na počátku dramatu. Důležitou postavou je Ferda Zuzka (Václav Jiráček), vesnický hrobník s pocitem ublíženosti. Jeho motivům, vycházejících z celkové osobní i společenské frustrace, rozumím. Provedení jeho cesty panem Renčem mi přináší bolestné rozčarování duše. Dochází i ke znechucení. Nejpřesvědčivější postavou je kostelník Bártík (dobrý Vladimír Dlouhý). Je mlet protichůdností mysli a těla až k zoufalému odhodlání. Jeho cesta je jediným světlým bodem Renčova dramatu. Z dalších rolí: škodolibý řezník Kuběna (Norbert Lichý), Ferdův kamarád rakvář Fahoun (Luboš Veselý), sterilní porodní bába (Zuzana Šavrdová), nevšímavý farář (Jindřich Bonaventura), či neochotný kočí (Jakub Kohák). Renč je technicky velmi zdatný filmař. Jeho neochvějné přesvědčení o správnosti tvůrčích postupů stojí za úpadkem české moderní kinematografie. Rozmáchlé tahy kamerového štětce se vydávají za psychologickou hlubinu a umělecký cit. Pryč s prázdnotou! Pryč s oceňováním namyšlených filmů spotřební doby! Toto není vývoj, je to úpadek! Na druhou stranu dostáváme to, co chceme, tím se úpadku dostává křiklavějších barev. ()
Český film dokazuje akorát to, že máme dost kvalitních herců, ale méně kvalitních scénáristů a kreativních režisérů. Postavy nejsou prokreslené, postrádají vývoj a navíc jsou až moc obyčejné. 2 hvězdy za výkon Karla Rodena, zbytek hereckého osazenstva silně pokulhavá a mnohdy balancuje na hranici amatérství. ()
Smutné:(, ale krásné. Roden je vážně třída. Také jsem si užil roli Vladimíra Dlouhého a celkovou atmosféru filmu. Možná mi v tom letním kině byla i větší zima právě kvůli všudypřítomnému sněhu:). V úvodní scénce, kde hraje taková až pohádková hudba, mi přišlo, že kdyby se do té vánice hodila naopak nějaká temná, hned by si někdo myslel, že se dívá na horor:). ... Souhlas s Malarkey a Gemini ()
Po shlédnutí traileru jsem toto opravdu nečekal a příjemně mě to překvapilo. Celkem podmanivá a sedící hudba, která domalovává zasněženou krajinu, kterou Renč opravdu umí pěkně nasnímat (jako v Navlastním nebezpečí vodu). Roden herecky opravdu válel a Dlouhý také neotálel a vyšvyhl perfektního nízkého člověka. Jediné co tam nemusel být je toliko záběrů flashbackové války. Jinak asi Filípkův nejlepší počin po panence. ()
Příjemné překvapení. Pozvolný začátek sice mnoho nesliboval, přesto se z toho vyklubal velice povedený film. Klasicky český příběh s klasicky českým koncem pozitivní postavy. Avšak s možná netradičním koncem postavy záporné...ale jen trošičku .o) Dávám 75%, přičemž minimálně 20% z toho patří ministrantovi, nejen kvůli skvělému podání Vladimíra Dlouhého. ()
Už si skoro nepamatuji český film, na který by mě tak moc bavilo koukat a to právě Hlídač č. 47 je. Klidně bych snesl ještě hodinu navíc. Díky za opravdu filmový zážitek. Jsem saturován, konečně! Jo a pan Roden, Hut ab! ()
Velmi slušný film, při kterém jsem se nemohl zbavit pocitu, že už jsem to všechno někde viděl. Ale nedokázal jsem určit, jestli je to dobře nebo špatně. ()
Být to amatérský film dám tři, nehrát v tom skvělý Roden dám jednu. Naprosto černobílé postavy, příšerné herectví vesničanů, otřesná hudba. Místo psychologického osobního dramatu se snad Renč snažil natočit Návrat do Could Mountains s Pearl Harbour. A taková krásná předloha ... ()
Tak tenhle film mě fakt překvapil, od něčeho takovýhleho bych fakt nečekal, že to bude takováhle sračka. Rodena mám rád, ale už dlouho jsem se u ničeho takhle nenudil. Ani nevim co všechno bych o tomhle filmu řekl, jenže mě to tak nehorázně nudilo, že jsem to za prví ani nedokoukal a za druhý jsem od třetí minuty přestal dávat pozor, protože jak jsem už zmínil, uplně nehorázně jsem se nudil. Obrovský zklamání. ()
----- "Myslíš, že můžeš zabít svůj vlastní osud ?" ----- Nadmíru bolavý příběh, plný otevřených ran. O tom, jak se zabíjí láska - když nejdou zabít vzpomínky ... Jenomže taková láska, ač na první pohled křehká a choulostivá, je ve skutečnosti stvoření neobyčejně houževnaté. Přežívá i na velice nehostinných místech, bere na sebe nejrůznější podobu, projevuje se nejrůznějšími způsoby - a její výsadou je zraňovat ... 4,5* ()
I presto, ze je to opet zpackana prace meho dvorniho neoblibence Rence... vse s chladnokrevnou profesionalitou valcuje prace meho dvorniho oblibence Rodena. ()
Plusy Rodenovo herectví (tradičně).Škorpíkova Hudba.Předloha. Původní film z r.1937 jsem neviděl ,ale napadlo mě ,že než točit stejný příběh, zda by nebylo lepší jej posunout do dnešní doby.70 % ()
Od početí k porodu to uběhlo nějak rychle. Je to snad divný jenom mě? Jinak dobové vyobrazení povedené, dějově nic moc, herecky dost chabota z chobota a celkově film o ničem a nebavil mě a těšil jsem se na konec. ()
Mě se film líbil, sice mě místy štvala Lucia Siposová, ale celé to zastínil styl, kterým byl film točen, ten byl velmi dobrý (na konci jsem byl trochu v šoku, že točil Renč). Každopádně Karel Roden či Vladimír Dlouhý, ale také Václav Jiráček, předvedli skvělé výkony. ()
Produkční a tvůrčí tým chtěl více než uměl zpracovat. Pro mě nefunguje nálada, tempo ani rytmus. Roden válí, Siposová dobrou volbou, ale bez kvalitně napsané postavy. Hlídačem č.47 zůstávají i přes prostředky nepoměrně uměřenější Jar.Průcha nebo H.Haas. 2-3* ()
Slušnou režii, mírně nadprůměrný scénář a stále opakovaný hudební motiv zachraňuje skvělý Roden, kamera a použití voice - overu, který se v českých filmech tak často nevyskytuje. Velmi dobře byly zpracovány válečné scény. K plusům patří i to, že film nekončí happyendem. Hlídač č. 47 patří k těm nejlepším českým filmům, které byly v poslední době natočeny. Viděno v Kině Svět v Chebu 2. ledna 2009 ve 20:00. ()
Reklama