Réžia:
Céline SciammaScenár:
Céline SciammaKamera:
Crystel FournierHudba:
Jean-Baptiste de LaubierHrajú:
Pauline Acquart, Louise Blachère, Adèle Haenel, Alice de Lencquesaing, Christophe Vandevelde, Esther SironneauObsahy(1)
Dívčí tým synchronizovaného plavání se stane objektem pozorování vážné a obyčejné patnáctileté Marie. Její zanedbávaná, obézní a dětinská kamarádka Anne to nese velmi těžce. Marie se upne na kapitánku týmu Floriane, která flirtuje s hráči vodního póla a její týmové kolegyně ji pomlouvají za její údajné uvolněné mravy. Přesto se Floriane začne z Marií kamarádit. Nejdřív ji spíše využívá, ale postupem času se opravdu spřátelí. Florianin přítel stále více naléhá a ona se bojí, že bude odhaleno, že je stále panna. Pro Marii je to velká příležitost, jak přátelství s Floriane ještě zintenzivnit. Akvabely je nejen citlivý film o přátelství a prvních láskách, ale zobrazuje také obyčejnou krutost, které jsou mladé dívky schopné. (Febiofest)
(viac)Videá (1)
Recenzie (42)
Čekala jsem, že se bude film posouvat určitým směrem, ale byla jsem mile překvapena. Především tím, jak se režisérce povedlo zachytit na příběhu Marie, Anne a Floriane pocity dospívání. Vykreslit to mezidobí mezi dětstvím a dospělostí (scénka v McD) se všemi problémy, zmatky, touhami…bez jakýchkoli klišé a s naprostou uvěřitelností, čemuž napomáhají hodně přirozeným hereckým projevem představitelky všech tří hrdinek. Dost mě zaujala i skoro úplná absence dospělých ve filmu. Za celou dobu neuvidíme ani jednoho z rodičů, Marie dokonce jako by žila úplně sama, aneb s tímhle mezidobím se musí poprat každý sám. Závěrečných deset minut, hudba Para One (soundtrack se mu vážně povedl), prostě krása. Připomnělo mi to Smrt panen. Jen tak dál paní režisérko. ()
Lesbické iskrenie, ktoré sa prelína neistým rozpoložením mladých dievčat, hľadajúcich cestu zo začarovaného kruhu mladosti. Všetky tri chcú to isté (lásku, dobrú priateľku, pochopenie) a predsa majú odlišný vzhľad i odlišné zmýšľanie. Značne uveriteľné výkony len upevnili melancholickú náladu snímku, vďaka ktorému som aspoň z časti pochopil, aké neuveriteľne náročné môže byť dospievanie mladých žien. __ P.S. - záverečná skladba.. je tak prekrásna.. ()
Ohromující snímek mě na počátku nijak zvlášť neokouzlil, ale čím více jsem se do něj nořil, začínal jsem chápat, že nejlepší debut roku 2007 pro mě budou právě Akvabely - opravdové, syrově realistické, ale zároveň plné citů v podání herců, kterým jejich příběhy prostě nelze jinak než uvěřit. Hrdinkami dramatu objevování sexuální identity jsou tři mladé dívky nijak nezatížené vyššími autoritami, tedy relativně neomezené. Ostatní filmy na podobná témata bývají obtěžkány ještě další dějovou linkou, a to vztahy "děti - rodiče". V Akvabelách rodičovskou autoritu spatříte jen v náznacích. Dívka si zamyká pokoj a rozbitým plotem v zahradě odchází pryč - vyšší autority jsou pouze omezujícími prvky, jež se dívky již dávno naučili obcházet. Zůstává jim tedy relativní svoboda, která je však tvrdě vykoupena předčasným dospíváním a hrubými nárazy do zdí dospělého světa vztahů a pocitů. Samostatnou kapitolou je pak hudba a výborně zvládnutý závěr. Akvabely jsou pravdivým a uvěřitelným dramatem, které i v chladném a odtažitém prostředí plaveckého bazénu dokáže rozehrát vroucí hru dívčích emocí. ()
Akvabely ma vždy fascinovali, tak ma celkom potešilo, že som narazil film s touto tematikou. Aj keď napokon to bolo skôr zamerané na medziľudské vzťahy 15-ročných dievčat vo vývoji, ktoré akosi zaujíma len jediné - čo si o nich myslia ostatné rovesníčky. A potom to tak aj vyzerá - samá pretvárka, žiarlivosť, závisť, no a v konečnom dôsledku napokon zistia, že sú ovládané názormi iných. Aj keď v tomto filme to nebolo až tak dokonalo dotiahnuté ako sa núkalo, čo je celkom škoda, pretože nábeh to malo veľmi schopný. V tomto prípade by neuškodil dlhší časový rozsah a lepšie prehĺbenie deju. ()
Film o troch dievčatách, ktoré sa zmietajú medzi homo a hetero orientáciou. Navzájom si citovo ubližujú a zároveň sú sami obeťami svojej vnútornej rozorvanosti. Dialógy sú primitívne a pomerne zriedkavé. Napriek tomuto paradoxu nám dáva obraz v tomto filme podľa mňa veľmi intenzívne a hlavne úprimne možnosť nahliadnuť do dievčenských duší, tak ako máloktorý iný film na podobnú tému. ()
Galéria (16)
Zaujímavosti (2)
- Když se Marie (Pauline Acquart) poprvé dostane s pozváním Floraine (Adèle Haenel) do vody, Mariiny vlasy jsou už mokré. (ICTS)
- Ve filmu si zahrála sama režisérka Céline Sciamma, a to jako obsluha v rychlém občerstvení. (luczi)
Reklama