Réžia:
Jan HřebejkKamera:
Jan MalířHrajú:
Jiří Macháček, Simona Babčáková, Pavel Liška, Emília Vášáryová, Nina Divíšková, Pavel Landovský, Vica Kerekes, Vojta Husa, Roman Luknár, Ady Hajdu (viac)VOD (5)
Obsahy(1)
Hlavním hrdinou filmu je Oskar, moderátor televizní relace o počasí. Jako řada čtyřicátníků se Oskar pokouší neustálými zálety zahnat neodbytně se hlásící krizi středního věku i narůstající manželskou nespokojenost. Když kvůli flirtu zfalšuje předpověď počasí, následky na sebe nenechají dlouho čekat. Oskar se ocitá bez práce i bez manželky. Bezstarostný život svobodného mládence, protkaný milenkami různých věkových kategorií, však není idylický. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (712)
Na naše poměry to zas až tak špatné nebylo:-) Trochu ze života-určitě všichni znáte, trocha tej srandy (vtipné scénky-hlášky) i špetka erotiky alá france. Macháček překvapil, Liška dojal, Vašáryová výborná ale i ostatní nebyli špatní. Štěky Gota, Pawlovské, Fasterové aj. neberu. Hřebejk šel zas trochu nahoru. Suma-sumárum žádná převratná změna (ale i tak lepší průměr z naší produkce (ten potenciál tam je)..Za 2* o jednu hvězdu jsem snížil, a to jen za ten z mého pohledu odfláknutý a nevypointovaný konec. ()
Šok a příjemné překvapení. Přestože to v podstatě o ničem není, spousta děje tam navíc jako by chybí a z historického hlediska se tomu bude vyčítat i absence pointy (i povídky mají vyvrcholení, ne?), kouká se na Nestydu příjemně (=neměl jsem tendence sledovat časomíru). Přes všechny zveřejněné fotografie s falickými rohlíky, přehrávané excesy z trailerů a růžové plakáty se Macháčkovi s Hřebejkem omlouvám. ()
Český Lev 1 nominace: Herečka VR - Emília Vášáryová ()
Jak už to u Jana Hřebejka poslední dobou bývá - vážné momenty jsou bezzubé a vtip ujde. Nenáročná hoďka a půl, splní to svůj účel, ale na jednoho z našich (kdysi?) nejtalentovanějších režisérů - slabé. Jediná konstanta - vynikající hudba (písně.) ()
Čím dál tím víc tenhle film miluju, zejména hlavního hrdinu Oskara. Zajímavý, když se sejdu s podobně romanticky smýšlejícími přáteli a ulevujeme hospodě od zásob piva, často se Nestyda dostává na přetřes. Některé scény už kultovky, hlášení počasí z cílem udržet ženu na horách, abych mohl prcat s milenkou, samozřejmě návštěva privatu "aby jsme neměli morální kocovinku pane učiteli" , snídaně nějaký levný sračky zapíjená šáníčkem, kontrola chlastu za volantem a věta "na pána " je private hláška snů a to už vůbec nemluvím o tom kamrlíku, kde Nestyďák bydlel, jeden den tam přitáh Viciu, druhej den Magdu. Oskar je určitě idol mnoha slušných a citově velmi založených mužů jako jsem třeba já. "Je ve mě něco zparchantělýho". ()
Docela jsem byl překvapený, jak je film podhodnocenej. Přiznám se ale, že jsem i s tím vším šel na film s nejistotou. Hřebejkovi to poslední dobou moc nešlo, Macháček byl od Samotářů vcelku jalovej a příběhy také neměly žádnou šťávu. Stejně tak jako v Nestydovi. Příběh šťávu určitě nemá, ale film jako takový obsahuje pár opravdu vtipných scén. Krom toho Jiří Macháček opět hraje to co mu jde nejlíp. Přiblblýho vola, který je s ním spojen asi doživotně. Ale celkově to docela příjemně ubíhá. Je mi uplně jasný, proč to odborníci tak sundali...špatný příběh, Hřebejk nemá formu, herci nic moc...zbytečný cameo role...především Karla Gotta, ale co na tom. Já jsem se u toho prostě a jednoduše bavil. Když to samozvanej odborník nedokáže, jeho problém. Nemusí do toho ale tahat obyčejný lidi, kteří se kvůli ním rozhodnou tenhle film vynechat, přestože dokáže pobavit. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $3,313,253║ strašná prvoplánová sucharina /10%/ ()
Scénář: Michal Viewegh + Jiří Macháček & Jan Hřebejk .. Příjemné a lehce stravitelné. Žádný falešný, plyšový Medvídek. ()
Film jednoznačně určený pro staršího a životním během poučenějšího diváka, který je tím pádem při věkovém průměru uživatelů čsfd kolem dvaceti let logicky velmi podhodnocen, jak již to u všech nových Hřebejkových filmů bohužel bývá pravidlem. A přitom Jan Hřebejk jako režisér skutečně umí, po řemeslné stránce film takřka nezaskřípe, adaptací Vieweghovy povídky získal i celkem slušný scénář (na kterém se mimo autora podílel i sám režisér a představitel hlavní role, což je možné úskalí, tradiční scénárista Petr Jarchovský by z dané látky možná vytěžil a vypointoval víc...), o tradičně skvěle použité ryze české (a nutno říci polozapomenuté) hudbě nemluvě (navíc sofistikovaně použité písně Hany Hegerové povznesly snímek k uměleckému absolutnu), o herecké první lize (režisérových oblíbených hereckých koní) se raději ani nezmiňuji, s tou se tak nějak počítá... Snad jen trapné momenty v podobě absurdního výstupu Karla Gotta a přehnaný product placement (především Frekvence 1 mi mírně řečeno neseděla...) sponzorů si mohl Jan Hřebejk odpustit. Nestyda není určitě jeho nejlepším a nejsilnějším filmem, stydět se za něj ale rozhodně nemusí... ()
Nestoudnost? Ale kdeže... Vše zůstává při starém. Honza Hřebejků stále umí točit jako málokdo jiný v této republice. Stále má i čich na herce (bohužel ne vždy i na neherce). Poněkud rozpačitý úvod je bohatě vykoupen následnou linií Babčákové s Liškou. A nakonec i ty Oskarovy osudy začnou získávat na zajímavosti, což jde ruku v ruce s kvalitou. Prostě klasická (od Horem pádem snad i nejlepší) hřebejkovina posledních let se všemi klady i zápory co k tomuto "subžánru" patří. Pouze absence Jarchovského (konečně!) se na soudržnosti scénáře nijak výrazněji neprojevila. Stále je to slet perfektních scén, které dohromady moc neštymují. ()
NOC PLNÁ FILMŮ. NESTYDA je z vieweghovských adaptací posledních let (ROMÁN PRO ŽENY, ÚČASTNÍCI ZÁJEZDU) jednoznačně nejlepší, protože všechny jejich zápory tlumí do přijatelné míry: od knižních dialogů, odporu k ženám až po scénkovitost, v nichž dvě scény spojuje jedna rozehraná a následně vypointovaná anekdota. Hřebejk se dovede obklopit profesiálním týmem, jenž z převážně televizně vypadajících snímků distribuovaných omylem v našich kinech udělá skutečně kinofilm. Platí to především pro kameru pracující dobře s hloubkou ostrosti, mimozáběrovým polem i více plány najednou a hudbu, která přechází z té, jež je součástí filmového fikčního světa, do té, která její součástí není (zde až za hranicí manýry, kdy se jako v KRÁSCE V NESNÁZÍCH film o ničem "prohudbuje" až k závěru + repetitivnost hudebních motivů je otravná). Jenže rezignace o snahu cokoliv vypovědět, "prostě" jen obrousit hrany a naservírovat bezproblémový, o nic se nesnažící a nic neříkající produkt, je rezignací tvůrčí, filmařskou a nakonec i diváckou. Závěrečný synekdochický obraz, v němž mrtvý kapr obživne a přendán z kádě do kalné vody plave dál, se tak dá brát i jako glosa celé Hřebejkovy tvorby. ()
Člověk se bojí bejt sám. Tak moc, že nakonec JE SÁM…. J.Macháček jako muž ve ,,středním“ věku, který si chce dokázat, že není mrtvej, ale že jen potřebuje okysličit krev. Cesta ven je složitá a může ji najít pouze on sám. Všichni kolem něj jen vyplňují místo, aby to hledání nebylo zase tak nudný. A tak postupně ubývá humoru a přichází zpověď či výpověď, bez konfliktu, který by dal průchod emocím a vytrhl film z šedi průměru. Z tý výpovědi (zpovědi) nejsem vůbec odvázanej. Nestačí mi, že se někdo NESTYDÍ ukázat ve filmu kozy. Duševní bloudění muže v přechodu bylo zfilmováno již mnohokrát lépe. Tak alespoň dík za Babčákovou a její nos. PŘÍBĚH *** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Povídky o manželství a sexu jsou kniha takřka geniální. I proto to měl Nestyda od začátku prohrané, ale vyšel ze souboje s očekáváním relativně se ctí. Souvislý příběh totiž musel být přítomen, ale určitě měl být bližší Oskarovi. Zuzanino počínání totiž působí silně rozpačitě, tuctově a bohužel bez pointy. Na scenáristickém papíře to mohlo být od Viewegha slibnější, takhle dost dobře nechápu, proč jsem měl tu či onu unavenou linii sledovat. Nejsilnější momenty samozřejmě přijdou, když se objeví replika z povídky, jeden oblíbený příběh se propojí s jiným a překvapivě právě připsaná Nora je parádní vůdčí linkou. Zkrátka všechno alespoň zdánlivě funguje, ale na příliš mnoha místech jsem jasně cítil, že chybí něco navíc, o proměnlivosti nálad předlohy na několika řádcích ani nemluvě. A Hřebejk sice naštěstí definitivně zahodil dřívější masku spasitele české kinematografie, kterou si tak nepochopitelně přivlastnil, ale měl by se zamyslet nad svým šansonově-melancholickým syndromem. Ta vzájemná podobnost předkládaných hudebních prostředí už je alarmující. ()
I řekl Bůhh v tomto filmu: "Hele, já bych to nedoporučoval," a měl docela pravdu. Lidé se v životě jistě opouští i spouští, stárnou a někdy i "mládnou". Jsou trapní, když se snaží být směšní a směšní, když se snaží nebýt trapní. No, budiž - to tu všechno je. Tak, jak by mi řekla kdejaká citlivější pavlačová drbna, ona však s větším nasazením a účastí a bez pitomých vtípků s korytnačkou, vlaječkou a předpovídáním počasí. Bez chtěně zajímavých, ale nic neříkajících absurdních příhod jako je chlastání "taxikáře" a setkání s žačkou-kurvičkou? Pokud tedy nepovažujeme za sdělení, že jistý Oskar by rád obtáhl každou hezčí bábu (ale proč ta nostalgická láska ke staré zpěvačce?) a neumí se ovládat. A nemá ani trochu empatie. To je ovšem pouhé sdělení, které pak již k ničemu nedoplyne... a já už taky nikam plynout nebudu. Proč taky? Slabé **. ()
„Pardon... madam.... to mrtvé zvíře na stole...?“ Po „KRÁSKE V NESNÁZÍCH“ a „MEDVÍDKOVI“ ďalší čudný Hřebejk, ktorý tiež pôsobí skratkovito, akoby sa nakrútili tri hodiny a muselo sa strihať na hodinu a pol: strácajú sa celé dejové línie a zmysel niektorých postáv, Liška alebo rodičia (Landovský) sú len „zbežne nahodení“, majú možno 15 minút, nikto nevie, prečo tu sú, ani kam nakoniec zmiznú, niekam asi áno, čo ja viem, Hřebejk tiež nevie. Macháček v pohode, mám ho rád od „vítr popožene jachtu“, takisto jeho nosatá manželka fajn, Vášáryová nehnevajte sa ale ZNOVA patetická, našťastie jej postava nie je taká veľká, ako som si myslel. Z niektorých dialógových („Ale vždyť jsme toho tolik prožili...“ – „Zas tolik ne.“) a poetických (atmosférické jazdy nočnou Prahou) cítiť, že je to TEN Hřebejk, ale ak jeho novú tvorbu porovnávame s nespisovane povedané peckami, s akými začínal (MUSÍME SI POMÁHAŤ, PUPENDO, PELÍŠKY), je to veľký priemer, hoci s chytľavými hláškami („Co je to korytnačka?“) a relatívne zábavnými roličkami známych tvárí (Adymu Hajdovi stačí stáť v zábere a hádzať „tie jeho“ pohľady do kamery). ()
"Já nejsem žádnej řidič. Jsem boyfriend." Krize středního věku mi něco říká, takže bych asi mohl napsat, že jsem viděl poměrně hravej film o jednom Oskarovi, kterej se stal nadšeným majitelem krize středního věku, následkem čehož opustil rodinu a začal si užívat svobodnýho života. O tom ten snímek skutečně je a já mu rozumím a fandím. Ovšem Nestyda je taky neskrývaným produktem svý doby. Tváří se, že chce něco sdělit a přitom často jde jen o vizuální spojení neustále vyzdvihovanejch sponzorů s tvářemi hvězd, celebrit a jinejch důležitejch kuřbuřtů. Naštěstí jsem se celkem bavil a inspirován Matějem zahajuju půlroční sexuálním půst, po kterým se pokusím ejakulovat v pavilónu klokanů. ()
Strašně řídký film plný nudných postav, nevěrohodných "zvratů" (pokud tak lze změnám v ději vzhledem k jejich pomalosti říkat) a otravné hudby. ()
Svatá nestydo! Bosí duchem jsme přišli na svět... . . . Tak ještě že byl tenhle film obutej nejmenovaným botostrojem, že... Však ony ty jejich asijské boty už taky dávno stojí za hovno - mýty, legendy a tradice bez skrupulí (opo)míjeje... Každopádo bylo zajímavé v pauzách na reklamu sledovat upoutávky na jiné telenovácké kraviny - herecky to vychází na stejno, tady snad jen ta produkce díky logíčkám byla trošku více načančaná a řemeslníci prostě odvedli profesně rutinně svoji práci. Kapřík pak nechcípl a to je asi tak celá pointa téhle ukoptěné čudlácké nudy zas... No aspoň že byl ve filmu (byl to vůbec film nebo co?) tak >odvážně< dvakrát zmíněn "piss". Tak jednak teda pochcat Viewegha a druhak pochcat Hřebejka. - - - - - (Poprvé viděno 3.4.2010 na novácké chcankovizi, hodnocení 4509, komentář zde v marnostech přemnohý - 3.4.2010) ()
Dvě hvězdičky. A tohle hlavně za Jirku Macháčka. Zbytek je naprosto otřesný a je důkazem úpadku české kinematografie. ()
Hřebejk musí být Macháčkovi hodně vděčný, protože mu zachránil další film, kde Jarchovský jen mlátí prázdnou slámu. Nestyda nemá moc vlastností, kterými by dostal diváka na svou stranu, ale Mácháček má znovu brutálně na salámu a to je poloha, která mu vždy seděla nejlépe. ()
Reklama